Tere tulemast Jeruusalemma stuudiosse!
USA presidendi D. Trumpi otsust
tunnustada Jeruusalemma Iisraeli pealinnana
peetakse Iisraelis tegelikkuse tunnistamiseks.
Maailmas on see tekitanud hukkamõistu
ja toonud esile pika konflikti tuuma.
Sellest vestlevad
Paula Slier, Russia Today Lähis-Ida büroo juht,
TV7 analüütik Amir Oren
ja dr Amira Halperin Heebrea Ülikoolist.
Hr Oren, juhatage teema sisse, palun!
Lähiajalugu näitab,
et esimesel aastal
võib uue USA presidendi tegevus
araabia-Iisraeli konfliktis viljakaks osutuda.
Kui ta ootab kauem, jääb protsess ummikusse.
President Trumpi esimene aasta lõppeb 20. jaanuaril.
Kui tal olid võimalused rahuprotsessi elustamiseks,
kadusid need 6. detsembri avaldusega.
Enamik neist ohustsenaariumidest, millega Trumpi hoiatati,
ei teostunud,
kuid rahuprotsessi võimalused on nüüd kaotatud.
President Trumpi
või tema saadetud asepresident Mike Pence
peab korvama palestiinlastele Iisraelile antud edumaa.
See on õigustatud mõte
ja kirjeldab hästi iisraellaste tundmusi.
Iisraellased rõõmustavad muidugi Trumpi avalduse üle,
kuid muretsevad selle pärast,
mida ta Iisraelilt vastu ootab.
"Andsin teile Jeruusalemma. Mida teie mulle vastu annate?"
Palestiinlaste aladel ja Jeruusalemmas
toimus vägivaldseid meeleavaldusi.
Need on enamjaolt vaibunud.
Meeleavaldusi oli ka maailmas.
Teema ärgitab seega tundeid, kuid üksnes lühidalt.
Raevukas esmareaktsioon on vaibunud.
Asi pole enam nii tuline, kui avaldusest on möödas kuu.
Esmalt räägiksin sellest, mis toimus pärast avaldust.
Trump jätkas sama liini
ja rääkis Palestiina omavalitsuse
rahastuse külmutamisest
ja UNRWA rahastuse kärpimisest,
mis raskendaksid palestiinlaste elu.
Neid rahasid on kasutatud
ka Iisraeli ja palestiinlaste koostööks terrorismi vastu.
On problemaatiline,
et Trump näib otsustavalt jätkavat
oma Jeruusalemma avalduse suunda.
Ta taotleb dramaatilisi muutusi.
Viis miljonit palestiinlasest põgenikku elab UNRWA rahadest.
UNRWA on toetanud nende haridust ja tervishoidu.
Selle rahastuse kärped tähendavad suuri muudatusi.
Saame näha, kuidas palestiinlased reageerivad
ja mis rahuprotsessist saab.
Praegu näib, et palestiinlased ei taha seda jätkata.
USA-l on siiski palju mõjuvõimu.
USA on maksnud UNRWA-le igal aastal 350 miljonit dollarit.
USA on üks UNRWA suurimaid, kui mitte suurim toetaja,
Lisaks Gazale ja Läänekaldale tegutseb UNRWA
ka Süürias, Liibanonis, Jordaanias, Egiptuses
ja teistel aladel, kus on palju palestiinlasi.
Osa neist ei tunnusta ÜRO isegi põgenikeks,
kuigi UNRWA neid tunnustab.
Kuidas USA oma mõjuvõimu võimalusi kasutab?
Palestiinlased kuulutasid USA erapoolikuks,
kuid ta näib ainsa võimaliku vahendajana.
Tal pole tingimata sellist mõjuvõimu.
Lõppkokkuvõttes
vajab Iisraeli-palestiinlaste leping
palestiinlaste diasporaa heakskiitu.
Ei piisa, kui Abbas aktsepteerib selle Läänekalda eest
ja Hamasi juht Gaza eest.
Vaja on ka palestiinlastest põgenike
või nende järeltulijate heakskiitu,
nende, kes elavad Liibanonis, Süürias, Jordaanias ja mujal.
Igal juhul tuleb asi ükskord lahendada.
UNRWA rahastuse katkestamine sellele kaasa ei aita.
Palestiinlaste heaolu, eriti Gazas,
on oluline Iisraeli julgeolekule.
Iisrael ei taha, et nad kannataksid,
isegi kui valitsuses ja valitsusparteides on neid,
kes räägivad nende karistamisest
nende raha kinnipidamisega,
millest osa on Iisraeli poolt nende jaoks kogutavad maksud.
Pikemas perspektiivis
on palestiinlaste toimetulek Iisraeli huvides.
Ei piisa sellest, kui Iisrael peab läbirääkimisi nende juhtidega,
kui rahvas kannatab.
USA-l pole seega eriti mõjuvõimu.
Trumpil on kombeks rahakotti kasutada.
Mehhiko jaoks on tal müür, kõigi teiste jaoks rahakott -
nii NATO, Pakistani kui palestiinlaste jaoks.
"Kui te ei tee minu tahtmist, kärbin abiraha."
Palestiinlased ootavad sel juhul kolm aastat,
kuni Trump pole enam president.
Isegi kui nende pered nälgiksid?
Teised riigid korvavad kaotatud raha.
Jaapan ja Euroopa tuleksid ehk appi.
Asi on vaid mõnessajas miljonis dollaris.
Nad on andnud juba palju rohkem pärast Gaza sõdu.
Kui palestiinlasi ähvardatakse, tulevad teised riigid appi.
Nad ei suuda siiski rahu vahendada,
kuna Iisrael vajab USA heakskiitu.
Venemaa ja Euroopa Liit ei saa vahele tulla.
Selle asemel, et mõista hukka
palestiinlaste abiühenduste rahastuse külmutamine,
pidasid Lähis-Ida maad kohtumisi, et teemat arutada.
Nad ei jõudnud ühegi tegevusplaanini
ega ka alternatiivse rahastuseni,
mis palestiinlaste toimetulekule olulise tähtsusega oleks.
Vestlesin piiril meeleavaldajatega.
Palestiinlased rääkisid, et on vihased Trumpi peale,
aga ka Abbasi peale selle pärast,
et too läks Saudi Araabiast raha taotlema.
Asi on seega ka Lähis-Ida maade dünaamikas.
See ei sobi tavapärase geopoliitilise mänguga.
Saudi Araabia, Araabia Emiraadid ja Egiptus
on Trumpi liitlased Iraani vastu.
Trumpi Jeruusalemma-avaldus raskendas nende positsiooni.
Nad ütlevad kodupublikule, mis vaja,
kuid ei taha võõrandada USAd,
kes on neile oluline liitlane.
Nad loodavad ilmselt,
et Trumpi avalduse tekitatud raev vaibub maha.
On tüüpiline, et algul inimesed raevuvad
ja muretsevad palestiinlaste rahastuse pärast.
USA erapooletus on kahtluse alla seatud.
Paljude meelest pole ta kunagi erapooletu olnud.
Kas midagi on üldse muutunud?
Hea küsimus, dr Halperin?
Jeruusalemma küsimus on aastaid problemaatiline olnud.
1967. aastal anti Jeruusalemma pühapaigad
Iisraeli asemel Jordaania hoole alla.
On tõsi, et Jeruusalemm on Iisraeli pealinn.
Trump tunnustas seda,
kui rahvusvaheline üldsus on keeldunud seda kaua tegemast.
Trump ei muutnud siiski status quod.
Ta ei rääkinud piiridest ega territooriumidest.
See ei muuda seda, et piirid otsustatakse kõnelustel.
Mainisite inimeste eriarvamusi.
Muidugi jagab see teema nii iisraellasi kui palestiinlasi.
Osa iisraellasi toetab Trumpi otsust kärpida rahastust.
Osa palestiinlasi ütleb,
et Iisrael erineb teistest territooriumi hallanud maadest
selle poolest, et Iisraeli riiki ei taheta sinna.
Teistele palestiinlastele piisab Ida-Jeruusalemmast.
Osa toetab kahe riigi lahendust, osa üht riiki.
Jeruusalemma küsimuse lahendamine on seega alles kaugel.
Varasemad presidendid Nixon, Carter ja Clinton
uhkustasid teadmistega pisidetailide osas,
kus olid või peaksid kulgema piirid, kus asub mingi kogukond jne.
Trump uhkustab sellega, et ta ei tea detaile.
"Kõik te targad pole enne mind midagi saavutanud.
Vaja on uut mõtlemist."
Nii saatis ta Jared Kushneri ja Jason Greenblatti maad kuulama.
Nad naasid ja nüüd ütleb Trump, mida tema arvab.
Ja tema arvab, et 1947. a jagamisotsus on iganenud.
See jättis Jeruusalemma mängust välja.
Trump ütleb nüüd, et Jeruusalemm on Iisraeli pealinn.
Ta on siiski ka öelnud, et toetab riikide õigust
ise oma pealinnade üle otsustada.
Sellest võib järeldada,
et tema meelest võib ka Palestiina riik otsustada,
et Ida-Jeruusalemm on selle pealinn.
Kuid ta ei koordineerund seda eelnevalt Abbasiga
ega viidanud sellele oma kõnes, vaid jättis selle lahtiseks.
Nagu ütlesite, ei muutnud Trump praktiliselt Jeruusalemma staatust.
Avaldusele reageeriti raevukalt,
kuid Trump ütles, et otsustusvõim jääb pooltele.
Ta ütles, et tunnustab lihtsalt Jeruusalemma tegelikkust.
Paljud neist maadest, kes hääletasid ÜROs Trumpi otsuse vastu,
tunnustavad ka ise neid reaalsusi.
Iisraeli parlament ja ministeeriumid, kellega nad suhtlevad,
asuvad Lääne-Jeruusalemmas.
Venemaa tegi mullu aprillis sama avalduse.
Erinevus oli vaid selles, et Moskva eristas Lääne- ja Ida-Jeruusalemma.
Trump neil vahet ei teinud.
Kõneluste lõppeesmärk ei paistnud huvitavat neid juhte,
kes otsuse hukka mõistsid.
Seda kampaaniat juhtis Türgi
ja Egiptus algatas ÜROs resolutsioone.
Mida tähendab see Türgile,
kelle suhted USAga on halvenenud?
President Erdogan püüab igal moel
oma kodupubliku ees mainet parandada.
See parandas kindlasti tema mainet,
nagu ka teiste Trumpi avaldust kritiseerinud araabia juhtide oma.
Ta asus siiski kriitika eesotsa, nimetades Iisraeli terroririigiks.
Kui USAd peetakse nüüd erapoolikuks,
kas Venemaast võib saada erapooletu vahendaja?
Venemaa ei tahagi tingimata aus vahendaja olla,
kuna see võib ohustada häid suhteid mõlemaga.
Türgi ja araabiamaade juhtidele
on araablaste-Iisraeli konflikt ja Jeruusalemm hea võimalus
rahva ühtse toetuse saamiseks.
Sellega saab juhtida tähelepanu eemale oma riigi probleemidelt.
Seepärast asus Erdogan kriitikute etteotsa.
Trumpi avalduse järel tahavad mõned riigid eeskuju järgida
ja saatkonnad Jeruusalemma kolida.
Trumpi uudne suund võib viia muutuseni.
Trump kiitis siiski kohe heaks saatkonna kolimise edasilükkamise.
On muidugi veel vara öelda,
aga tema otsused võivad olla irratsionaalsed.
Probleemi vaadeldes tuleb tähele panna üht asja.
Siin Iisraelis on paljud pered kannatanud terrorismi tõttu
ja on poliitiliselt aktiivsed.
Iisraeli avalik arvamus on selles protsessis oluline faktor.
Tapetud või Hamasi röövitud sõdurite pered ütlevad,
et näiteks Gaza elektridefitsiit ei tohiks protsessi häirida,
vaid Hamasi tuleb agressiivselt kohelda.
Trump võib midagi muud öelda.
Avalik arvamus on tähtis faktor.
Tahaksin vestelda rahvusvaheliste reaktsioonide teemal.
Kui president Trump oli Jeruusalemma tunnustanud,
vestlesin mõnede USA ja Lähis-Ida ametnikega,
Nad kõik ütlesid,
et kuna palestiinlaste teema on kaua orbiidilt eemal olnud
ja Lähis-Ida on olnud teiste kriiside keerises,
otsustas Trump teha oma avalduse just nüüd,
kui reaktsioon on vaoshoitum kui see oleks olnud varem.
Meeleavaldused on vaibunud
nii moslemimaailmas kui Euroopas.
Reaktsioon oli oodatust tagasihoidlikum.
Palestiinlaste ja Iisraeli konflikt
on vaid osa araabia-Iisraeli konfliktist.
Mõned selle osad on lahendatud vähemalt nime poolest,
näiteks Egiptuse ja Jordaania puhul
Süüria ja Liibanoniga on veel probleeme, kuid need on talveunes.
Palestiinlastega on konflikt aga aktuaalne.
Konflikti osas on olnud erinevaid koolkondi.
Ühe koolkonna väitel on vaja vahelepinguid,
mis üksteise otsa kumuleeruvad, kuni jõutakse lõpliku lepinguni.
Pooled harjuvad vähehaaval teineteise ja rahu mõttega.
Teine koolkond toetab kohest lõplikku lepingut
ja kõikehõlmavat rahu.
Igal juhul tuleb need küsimused, sh Jeruusalemma küsimus,
varem või hiljem lahendada.
Trump otsustas võimule tulles,
et ei teosta koheselt valimislubadust saatkonna kolimise kohta.
Ta ilmselt vestles sellest oma nõustajatega ja need ütlesid,
et kolimine tähendab Jeruusalemma tunnustamist.
Ta otsustas seega tunnustada Jeruusalemma, saatkonda kolimata.
Konkreetne samm jäeti hilisemale ajale,
Tillersoni väitel vähemalt aastasse 2020.
Saame näha,
kas Trump kasutab seda ära oma järgmises valimiskampaanias
või jäetakse see järgmisele valitsusele.
Ta tegutses sümboolselt, mitte konkreetselt.
See on ehk Trumpi võimalus kaardipakk segi ajada.
Varasemad katsed pole töötanud.
Ta pööras kõik oma avaldusega pea peale.
Võimalik, et ta taotles
uusi lahendusi palestiinlastelt ja iisraellastelt.
Palestiinlased ja araabiamaailm on siiski nii pahased,
et kõneluste alustamine on viimane, mis neile pähe tuleb.
Paljude sõnul lõpetas see kõnelused,
kuid need on juba pikalt ummikus olnud.
Nende elustamine sõltub paljuski uuest algatusest,
mitte Trumpi tunnustusest Jeruusalemmale.
Konfliktis on neli omavahel seotud temaatikat:
Jeruusalemm, põgenikud, julgeolek ja piirid.
Kõigis neist peab üks pool kompromissi tegema.
Et kompromissid tasakaalus oleksid,
tuleb neis kokku leppida üheaegselt.
Trump eemaldas võrrandist Jeruusalemma,
andmata palestiinlastele midagi. Sellest siis nn raevupäevad.
Kui Trump tõesti saatkonna ära kolib
ja tundub, et mingil hetkel ta seda teeb,
võib reaktsioon jõulisem olla ja praegune oli alles eelmaitse.
Ka Iisrael peab kompromisse tegema.
Palestiinlasedki peavad kompromissidega nõustuma,
kuid nad ei taha seda teha.
Argitegelikkus pole muutunud.
Trump pole Jeruusalemmas midagi muutnud.
Iisrael on Jeruusalemma annekteerinud.
Iisraeli institutsioonid osutavad Jeruusalemma elanikele teenuseid.
Jah, aga Templimäel
on oma problemaatiline korraldus.
Palestiinlased maksavad oma argielus kinni
Trumpi avalduse hinna.
See ei viinud siiski kolmanda intifadani, nagu kardeti.
Seepärast on rahuprotsessil veel võimalusi.
Siin on teisigi dimensioone.
Templimäel oli mõne kuu eest rahutusi.
Iisraeli luure oli eriti mures sündmuse kõrvalmõjude pärast
ehk ohu pärast Jordaania valitsusele.
Kui Jeruusalemmas midagi tehakse,
ei arvestata selle tagajärgedega piiri taga.
Jordaania kuningas, Iisraeli julgeolekupartner,
tõugati peaaegu võimult.
Ca 50 aasta eest otsustas USA müüa Iisraelile Phantomi rakette.
Toona mõrvas Jordaania palestiinlane Sirhan Sirhan
senaator Robert Kennedy
Kuue päeva sõja esimesel aastapäeval.
Ta tõi ise põhjuseks Phantomid.
Ameeriklased on nüüd terroriohu all.
Palestiinlaste terrorirakk võib kus tahes Ameerika objekti rünnata.
Saateaeg on lõppemas.
Saate veel oma tulevikuootustest rääkida.
On tõsi, et avaldus pole praktikas midagi muutnud,
kuid palestiinlaste meelest kinnitas see okupatsiooni.
See annab usutavuse, tunnustuse ja peaaegu heakskiidu
Iisraeli käitumisele Jeruusalemmas.
Niigi ummikus rahuprotsessi jaoks ei oma see erilist tähendust.
Pooled ei pruugi Trumpi ajal kõnelustelauda naasta,
kuid see sõltub sellest, kas uus algatus pooltele meeldib.
See sõltub poolte avalikust arvamusest, juhtidest
ja rahvusvahelisest üldsusest.
Kas see võib viia selleni, et Iisrael ühendab endaga
Läänekalda asundusblokke, kus on suur iisraellaste enamus?
Võib, ja just see tekitabki palestiinlastele muret.
Okupatsioon on USAs, Euroopas ja Iisraelis domineeriv vaidlusteema.
Palestiinlased rõhutavad just okupatsiooni probleemi.
See on ehk siiski ajutine teema.
Oluline on see, mis pärast seda tuleb.
Mis on lõplik lahendus - kas kaks riiki või üks?
Kes inimesi valitseb ja mida palestiinlased mõtlevad?
Need lahendatakse kõnelustel.
Iisrael ei ühenda neid endaga,
kuna maailm ei aktsepteeri seda resolutsioon 242 alusel.
See on tänaseks kõik. Aitäh, Paula Slier, Amir Oren ja dr Halperin!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri) või ekraanilolevate kanalite kaudu.
Annetada saab ka PayPali kaudu.
Lisainfo: www.tv7.ee
Tõlge: Monika Jaaguri