Tervetuloa Jerusalem studioon!
Iranissa puhkesi -
laajoja mielenosoituksia pari viikkoa sitten.
Tuhannet iranilaiset protestoivat talousongelmia ja korruptiota -
vaatien hallinnon vaihtoa.
Iranin vakaudesta ja levottomuuksien merkityksestä keskustelevat -
Meir Javedanfar, Iran-luennoitsija IDC Herzliasta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Eldad Pardo Impact SE:stä ja Heprealaisesta yliopistosta.
Herra Oren, mitä Iranissa tapahtuu?
Levottomuudet alkoivat -
kaksi viikkoa sitten.
Se häiritsi islamilaista tasavaltaa, -
mutta nähtäväksi jää, -
johtaako se lähes 40-vuotisen tasavallan muodonmuutokseen.
Tyytymättömyyttä on paljon.
Hallinto näyttää taltuttaneen mielenosoitukset tehokkaasti.
Tämä mielenosoitus saattaa kuitenkin enteillä -
tätäkin suurempaa kapinaa hallintoa vastaan.
Herra Javedanfar?
Tätä on vaikea analysoida.
Oliko tämä -
alemman keskiluokan kapina -
kaupungeissa Teheranin ulkopuolella?
Vai pitäisikö siinä huomioida sukupolvien väliset erot?
Iranin turvallisuusjoukkojen mukaan 90 % pidätetyistä oli alle 25-vuotiaita.
Monet olivat koulutettuja ilman rikollista taustaa.
Iranin yhteiskunnassa näytti olleen aidosti konservatiivinen sektori, -
joka kannatti islamilaista tasavaltaa yleisellä tasolla.
Itse asiassa näillä syrjäisillä alueilla -
monet äänestivät Ruhania.
Nyt näyttää kuitenkin siltä, -
ettei Ruhani pysty tekemään tarpeeksi heidän puolestaan.
Heidän iskulauseidensa mukaan -
Ruhani ja uudistusmieliset eivät pysty mihinkään.
Heidän iskulauseidensa kohteena oli itse Khamenei.
Vallanvaihtoa vaativissa iskulauseissa kritisoitiin -
nimenomaan ajatollah Ali Khameneita, ei presidentti Ruhania.
Eräiden mukaan mielenosoitukset alkoivat -
Mašhadin kaupungin konservatiivien keskuudessa.
Ebrahim Raisi, Ruhanin kilpailija viime vaaleissa, -
omistaa lähes puolet Mašhadin maista.
Suhtaudun väitteeseen kuitenkin epäluuloisesti.
Samassa mielenosoituksessa huudettiin kuolemaa -
sekä Ruhanille että islamilaiselle tasavallalle.
Khamenein lähimies Raisi ei sellaista tekisi.
Tohtori Pardo, ovatko ulkomaat osallisia näissä levottomuuksissa?
Muistuttavatko ne vuoden 2009 tapahtumia?
En usko ulkomaiden vaikuttaneen niihin.
Levottomuudet näyttivät spontaaneilta.
Ensin se näytti vallankumoukselta, -
koska iskulauseet olivat jyrkkäsanaisia.
Mielenosoittajat vaativat hallinnon vaihtoa.
He puhuivat jopa šaahi Rezasta.
Iranissa on keskusteltu hänen osastaan maan historiassa, -
mutta iranilaiset ovat yllättävän kiintyneitä siihen aikakauteen.
Iranin tasavalta oli kuitenkin keskeisin aihe.
Ajan mittaan selvisi, -
että suurin osa mielenosoittajista oli alempaa keskiluokkaa tai alaluokkaa.
Sen vuoksi he ehkä saivat puhua vapaammin.
Heidän katsotaan kuuluvan -
vallankumoukselliseen sorrettuun väestönosaan.
Muut ryhmät eivät liittyneet vallankumoukseen.
Nähtäväksi jää, mitä tästä kaikesta seuraa, -
mutta se oli monessa mielessä yllättävää.
Ajattelun ja keskustelun tasolla se on merkittävä tapaus, -
vaikka kapina hyytyikin.
Ensimmäistä kertaa vallanvaihtoa vaadittiin niin laajasti.
Iranilaiset eivät haluaisi vallankumousta.
He ovat kokeneet sen ja saaneet tarpeekseen.
He haluavat uudistuksia ja avoimuutta, ja nyt heidän mittansa on täysi.
Tämä on erilaista kuin vuonna 2009.
Palaamme vielä -
kansannousun sisäisiin ja kansainvälisiin seurauksiin.
Vuoden 2009 kansannousussa tuhansia ihmisiä vangittiin -
ja suuri määrä ihmisiä kuoli -
sekä hallinnon joukkojen että mielenosoittajien toimesta.
Tälläkin kertaa yli tuhat on vangittu -
ja hallinnon mukaan 22 ihmistä on kuollut, -
sekä siviilejä että poliiseja.
Näiden tapahtumien välillä on lähes yhdeksän vuotta.
Ovatko iranilaisten asenteet muuttuneet siinä ajassa?
Suostuvatko iranilaiset enää vaikenemaan -
seuraavatkin yhdeksän vuotta?
Mielenosoituksista maksettava hinta ei näytä muuttavan yhtälöä.
Vankeudet ja kuolemat kuuluvat asiaan.
Ratkaiseva kysymys on kriittisen massan saavuttaminen.
Milloin mielenosoitukset kasvavat niin suuriksi ja voimakkaiksi, -
ettei hallinto enää pysty nujertamaan niitä?
Aina kun lisätään voimaa niiden tukahduttamiseksi, -
niihin liittyy lisää väkeä.
Sekä Israelissa että Yhdysvalloissa eräät kannattavat -
tyytymättömyyden lietsontaa Iranissa eri kanavien kautta, -
nykyään etenkin verkossa.
Jotta siten saavutettaisiin kriittinen massa, -
sen tueksi tarvitaan johtaja Iranin sisällä.
Jos mielenosoituksilla olisi nyt ollut johtaja, tietäisimme siitä, -
ja hänet olisi luultavasti joko tapettu tai vangittu.
Tueksi tarvitaan myös useita ryhmiä: opiskelijat -
ja avainyhtiöiden, kuten öljy-yhtiöiden, työntekijät.
He eivät ilmeisesti liittyneet mielenosoituksiin.
Herra Javedanfar, -
onko tämä yhä protesti -
talousongelmia, viranomaisten korruptiota ja muita puutteita vastaan?
Vai ovatko etusijalle nousseet -
poliittiset vaatimukset täysuudistuksesta tai vallanvaihdosta?
Talousongelmat ajoivat ihmiset kaduille, -
mutta ratkaisu niihin ongelmiin on nimenomaan poliittinen.
Siksi he vaativat Khamenein eroa.
Persiaksi sanotaankin: "pelkkää politiikkaa", -
koska Iranissa kaikki on valitettavasti politisoitu, -
uskonto, yhteiskunnalliset arvot, elinkeinoelämä ja turvallisuus.
Iranissa on 16 tiedusteluvirastoa.
Kaksi tärkeintä, tiedusteluministeriö ja vallankumouskaartin tiedustelu, -
ovat nyt suuren julkisen kiistelyn kohteina.
Mikä on islamilaisen tasavallan suurin uhka?
Se on sen itsensä sisällä.
Ajatollah Rafsanjani kuoli runsas vuosi sitten.
Hänen tyttärensä mukaan hän hukkui uidessaan.
Se on outoa, koska hänen lempinimensä oli "Hai".
Tytär kertoi, että hänen ruumiinsa radioaktiivisuus -
oli kymmenkertainen normaaliin verrattuna.
Hänen vaimostaan mitattiin kolminkertainen radioaktiivisuus.
Ruumiinavauspöytäkirja esitettiin Iranin turvallisuusneuvostolle.
Ruhani ei hyväksynyt sitä.
Rafsanjani oli vallankumouksen tukipilareita.
Ilman häntä Khamenei ei olisi noussut korkeimmaksi johtajaksi.
Tällaiset tapahtumat kertovat vaarallisista säröistä hallinnossa.
Missä ovat Iranin elossa olevat entiset presidentit?
Banisadr on paennut.
Rafsanjanin kuolema ei ilmeisesti ollut luonnollinen.
Khatamista ei saa puhua eikä julkaista kuvia Iranissa.
Ahmadinejad ehkä pidätetään pian.
Eikö hänet jo pidätetty?
Se oli väärä tieto.
Suurin uhka on siis sisäinen.
Iran tarvitsee armeijan, joka olisi vallankumouskaartia vahvempi.
Sisäiset kysymykset ovat ratkaisevia.
Palaan luokkakysymykseen.
Opiskelijat voivat muuten olla alempaakin luokkaa.
Tilanteeseen vaikuttavat -
sekä vallankumouksista tuttu luokkapelko että odotusten kriisi.
Yleensä luokkapelossa on kyse siitä, -
että ylempi luokka pelkää putoavansa alempien tasolle, -
ja aloittaa siksi vallankumouksen.
Tämä oli kuitenkin alempien luokkien vallankumous.
He pelkäsivät asemansa huononevan entistäkin alemmas.
Ydinsopimuksen jälkeen Iran on potenut myös odotusten kriisiä.
Keskiluokka ja tietysti itse hallintokoneisto -
ovat kahden puolen välissä.
He saivat sopimuksen ja varoja käytettäväksi, -
ja muutamassa vuodessa heidän asemansa ehkä paranee.
Köyhät kuitenkin köyhtyvät entisestään -
kapitalistisemmassa ja avoimemmassa järjestelmässä.
Hallinnon väki on ostanut paljon maita Syyriasta ja Irakista.
He tuhosivat arabimaailman ja ostivat maita, -
ja nyt he investoivat niihin.
Tutkimukset osoittavat, -
että yksityissektori ja vallan- kumouskaarti tekevät yhteistyötä.
Toinen tarvitsee rahanpesua ja toinen kauppasopimuksia.
Se ei ole niin yksinkertaista kuin voisi luulla.
Järjestelmä saattaa olla lujakin.
Kysyisin hallinnon sisäisistä säröistä.
Herra Javedanfarin ja tohtori Pardon puheista saa sen kuvan, -
että Iranin eri elimet ovat kylmässä sodassa keskenään.
Iranin hallinto rakennettiin juuri sen varaan.
Vallankumouskaarti ja Basij perustettiin armeijan vastapainoiksi.
Saudi-Arabiassakin on kansalliskaarti armeijan ohella.
Niin estetään vallan keskittyminen yhdelle järjestölle.
Palaan vallankumouksen kaavaan.
Tämä on Khamenein 30. vuosi korkeimpana johtajana -
Khomeinin kuoleman jälkeen.
Sitä voi verrata Venäjän vallankumoukseen.
Jos Khomeini oli Iranin Lenin, Khamenei on Stalin.
Stalinkin hallitsi noin 30 vuotta.
Nyt kysymys kuuluu: -
onko Ruhani Iranin Gorbatšov?
Luotsaako hän maan toisenlaiseen järjestelmään, -
ei takaisin tsaariin, eli šaahiin, vaan aivan uuteen.
Voimat eivät ole vielä järjestäytyneet sitä varten.
Voin esittää toisenkin analogian.
Jos Neuvostoliitto hajosi siksi, -
että se hävisi Yhdysvalloille "tähtien sodassa" -
mentyään vararikkoon, -
niin ehkä ydinsopimuksen kohtalo ja sijaissotien rahoittaminen -
on vastaava ilmiö.
Mielenosoittajat protestoivat Iranin seikkailuja ulkomailla, -
koska ne rahat ovat pois heidän hyvinvoinnistaan.
Tämä voi olla paha enne Iranin tasavallalle.
Me emme tietenkään pidä Iranin läsnäolosta Syyriassa.
Iranilaiset eivät vastusta sitä rahanmenon vuoksi.
Iran rekrytoi ja kouluttaa taistelijoita muualta.
Iran lähettää šiia-afgaanit rintamalle kuukauden koulutuksen jälkeen.
2000 heistä on jo kaatunut ja 8000 loukkaantunut Syyriassa.
10 000 Iran-mielistä afgaania!
Iranin muukalaislegioona.
Israelissa vaaditaan ainakin kuusi kuukautta koulutusta.
Ongelma on kuitenkin se, -
että ihmisille on valehdeltu liian monta kertaa.
Aina kun hallinto sanoo, että jokin on kansan hyväksi, -
kansa uskoo päinvastaista.
Hallinto on vienyt itseltään legitimiteetin.
Kuunteleeko hallinto nyt iranilaisten vaatimuksia?
Ei, vaan se jatkaa samaa rataa.
Se saattaa jopa lisätä ulkomaanhankkeidensa rahoitusta.
Hallinto uskoo, että ne, jotka huusivat vuonna 2009 -
"Annan elämäni Iranille, en Gazalle, enkä Libanonille," -
halusivat vallanvaihtoa Iranissa.
Olemalla Syyriassa ja Irakissa Iran puolustaa vallankumousta -
vastustamalla vallankumouksen vihollisia.
Siksi siellä on vallankumouskaarti armeijan sijaan.
Syyriassa on kyse nimenomaan vallankumouksen puolustamisesta.
Iranilaiset vastustavat näitä hallinnon ulkomaanhankkeita.
Olen kuullut iranilaisilta niin Israel-myönteisiä lausuntoja, -
että he voisivat liittyä Juutalainen koti -puolueeseen.
Eivät he mitään Israelista tiedä, -
mutta koska hallinto demonisoi Israelin, Israelin täytyy olla enkeli.
Dualistinen ajattelu on ikivanha perinne Iranissa.
Sama koskee totuuden ja valheen erottelua.
Se on erittäin tärkeä piirre persialaisessa kulttuurissa.
Mielenosoituksissa huudettiin: "Valehtelijat, valehtelijat!"
Se, ettei hallinto pidä kiinni totuudesta, -
merkitsee myös jumalallisen valon menettämistä.
Jos hallinto menettää sen valon, se on tuhoon tuomittu.
Siihen liittyy eräs käsite Iranin kulttuurissa.
Jos useimmat iranilaiset uskovat, -
että Jumala on päättänyt tuhota tämän hallinnon, -
se romahtaa.
Se näytti jo tulleen siihen pisteeseen, mutta ilmeisesti näin ei vielä ole.
Hallinnon ei silti välttämättä tarvitse romahtaa.
Khamenei ei elä ikuisesti, ja skenaarioita on monenlaisia.
Lisäisin erään asian.
Jotkut uskovat, että jos Trump vetäytyy ydinsopimuksesta, -
kansa lähtee kaduille kaatamaan Iranin hallinnon.
Sopimuksesta vetäytyminen vahingoittaa kyllä Iranin taloutta, -
mutta hallintoa se ei kaada.
Annan esimerkin: Hamas.
Hamasin talous romahti aikoja sitten, mutta luovuttiko se?
Ei!
Iranin hallinto ei kaadu, ellei yhtä vahva voima vastusta sitä.
Iranilaisilla on kuitenkin enemmän menetettävää.
Niin, mutta hallinto ei silti kaadu.
Herra Oren, kysyisin kansainvälisistä seurauksista.
Miten maailma reagoi mielenosoituksiin?
Yhdysvallat ja Israel tuki julkisesti mielenosoittajia -
ja kehotti jatkamaan protesteja tätä hallintoa vastaan, -
joka on Lähi-idän suurin epävakaustekijä.
Saudi-Arabiakin tietysti yhtyi siihen.
Monet maat suhtautuivat varovaisemmin -
sekä poliittisella että taloudellisella rintamalla.
Ne pitivät sitä enemmän Iranin sisäisenä kysymyksenä.
Ne maat eivät halua vaarantaa -
kauppasuhteitaan Iranin kanssa.
Mutta jos palaamme taktisiin näkökohtiin, -
niin länsi kyllä hurraa mielenosoittajille.
Kaikki toivovat, että he onnistuisivat ja hallinto muuttuisi tai kaatuisi.
On kuitenkin eri asia sanoa se suoraan, -
niin että hallinto voi käyttää sitä mielenosoittajia vastaan.
Hallinto voi sanoa, etteivät mielenosoitukset ole kotoperäisiä, -
vaan ulkomaalaisten lietsomia.
Israelinkin hallinto torjuu joidenkin iskulauseita sanoen, -
että he ovat ulkomaiden rahoittamia.
Eurooppalaisia kuvaillaan pahoiksi, -
koska jokin järjestö antoi rahaa jollekin israelilaisjärjestölle.
Ja vielä enemmän Iranissa -
ulkomaiden tuki on vain haitaksi mielenosoittajille.
Siksi Israelin tiedustelupalvelu neuvoi mielenosoitusten alettua -
Israelin hallintoa ja armeijaa pysymään siitä erossa.
Julkilausumien lisäksi se varoitti salaisistakin vaikutuskeinoista, -
koska se kostautuu kuitenkin loppujen lopuksi.
Kaikki muistavat Mossadeqin tapauksen 1950-luvulla.
Se tahrasi brittien ja amerikkalaisten maineen.
Ulkomaalaisten on parempi pysyä sivussa.
Entä mitä tapahtui Neuvostoliiton satelliittivaltioille 1950-luvulla?
Eisenhowerin hallinto tuki Itä-Saksan ja Unkarin kapinoita, -
ja ihmiset siellä odottivat, -
että amerikkalaiset tulisivat heidän avukseen.
Kannattaisi siis olla hiljaa, -
jos ei aio lähettää armeijaa Iraniin mielenosoittajien tueksi.
Muut maailmanjohtajat, kuten Turkin presidentti Erdogan, -
presidentti Putin ja jopa Ranskan presidentti Macron -
sanoivat keskustelleensa Hassan Ruhanin kanssa, -
ja odottavansa tilanteen rauhoittuvan pian.
He kehottivat Iranin hallintoa hoitamaan asian sivistyneesti -
ja turvaamaan sananvapauden ja ihmisoikeudet.
Oliko tämä muidenkin maiden viesti?
Ensinnäkään tämä hallinto ei muuta -
tapaansa kohdella iranilaisia.
Toiseksi kukaan meistä ei lähde iranilaisten avuksi.
Näistä kahdesta seikasta voimme olla varmoja.
Jotkut maat sanoivat toivovansa muutosta, -
mutta se ei merkitse mitään.
Eräs tekijä uhkaa Iranin turvallisuutta väistämättä -
enemmän kuin mikään muu.
Se on kuivuus.
Mielenosoituksia oli nyt Khuzestanissa, Kermanšahissa -
ja Loristanissa, joka on Iranin köyhimpiä alueita.
Ihmisten on pian lähdettävä näiltä alueilta kuivuutta pakoon.
Erään iranilaistutkimuksen mukaan -
hallinnolla ei ole varaa hoitaa asiaa.
Se on iranilaisille tärkein ongelma.
Vain Jumalan käsi voi siis kaataa Iranin islamilaisen hallinnon?
Eurooppalaisten reaktio -
oli mielestäni väärä.
Iranin hallinto käytti viestinnässään kuvaa Mogherinista, -
eurooppalaisista, jotka "haluavat keskustella".
Heidän olisi pitänyt painottaa enemmän ihmisoikeuksia -
ja vaatia loppua tälle totalitaariselle hallinnolle.
Se ei tarkoita osallistumista, vaan välittämistä.
Heidän olisi pitänyt vetää rajat.
"Jos vastatoimet ovat liioiteltuja, asetamme lentokiellon."
Eivät he kuitenkaan sitä tekisi!
Se vakaumus, joka teillä ja monella iranilaisilla on siitä, -
että kukaan ei auta iranilaisia, saattaa vain pelata hallinnon pussiin.
Mikään tuskin muuttuu nyt Bagdadin ja Teheranin lähentyessä.
Myös vuonna 2009 oli tietty kriittinen päätöshetki.
Jos mielenosoittajat kuulevat, että heillä on yksimielinen tuki, -
eikä kukaan tue hallintoa, se olisi voinut muuttaa tilanteen.
Valitettavasti aika on lopussa.
Keskustelemme Iranista pian uudelleen.
Kiitos, herra Javedanfar, herra Oren ja tohtori Pardo!
Kiitos katsojillekin, näkemiin tiistaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta