Tervetuloa Jerusalem studioon!
Konfliktien repimästä Lähi-idästä -
on tullut maailman asemarkkinoiden merkittävimpiä alueita.
Tästä keskustelevat -
tohtori Eli Karmon IDC Herzlian terrorinvastaisesta instituutista, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Nir Boms Tel Avivin yliopistosta, tervetuloa!
Herra Oren, johdatteletteko tähän aiheeseen?
Tämä on tärkeä aihe, -
koska asekauppa vie suuren osan -
kaikkien merkittävien Lähi-idän maiden kotimaanbudjeteista.
Se on myös merkittävä siivu vientimarkkinoista -
etenkin Yhdysvalloissa ja Venäjällä, -
mutta myös Ranskassa ja Kiinassa, joka yrittää mukaan kilpailuun.
Asekaupat ovat tärkeä keino vaikuttaa Lähi-idän tapahtumiin -
niin maiden sisällä kuin ulkopolitiikankin muovaamisessa.
Luen sitaatin Tukholman rauhantutkimuslaitokselta: -
"Merkittävien asejärjestelmien maailmankauppa on noussut -
viiden vuoden aikana ennätyslukemiin sitten kylmän sodan päättymisen.
Lähi-idän asetuonti on lähes kaksinkertaistunut."
Se on merkittävä määrä tällä konfliktien repimällä alueella.
Tohtori Karmon, mikä on näkemyksenne?
Lähi-itä kattaa 29 prosenttia -
maailman asemarkkinoista.
Alueella liikkuu siis valtavasti aseita.
Konfliktit ovat vasta kehkeytymässä.
Vanhojen osapuolten lisäksi tänne on muodostunut kaksi leiriä, -
ja väliin ovat tulleet myös suurvallat.
Se on uhka Lähi-idän tulevaisuudelle, -
koska monet näistä aseista ovat edistyksellisiä.
Israelin ohella myös Arabiemiraatit ovat saaneet -
amerikkalaisia edistyksellisiä F-35-hävittäjiä.
Lähi-itään saattaa siis syttyä teknologinen sota, -
jossa huippuaseita on pienilläkin mailla, kuten Qatarilla.
Yksi syy siihen on se, että aseista on tullut halvempia, -
mutta toisaalta myös kalliimpia.
Aseiden määrä on kasvanut, -
ja niitä on tarjolla terroriryhmille ja muille ei-valtiollisille toimijoille.
Nyt terroriryhmät voivat laukaista ohjuksia, -
ja valtioiden on puolustauduttava niitä vastaan -
ja ostettava kalliita järjestelmiä, -
kuten tutkia ja ohjustorjuntajärjestelmiä.
Toisaalta siis halpoja aseita on helpommin saatavissa, -
mutta toisaalta niitä tarvitaankin enemmän.
Kylmän sodan dynamiikka on palannut.
Venäjä ja USA kilpailevat alueellisesta hegemoniasta.
Molemmat lujittavat valtaansa asekauppojen avulla.
Yhdysvaltojen puolustusbudjetti on suurempi -
kuin maailman kaikkien muiden maiden yhteensä.
Suurin USA:n sotatarvikkeiden ostaja on Saudi-Arabia.
Se ei ole ennen saanut tällaista huomiota Washingtonilta, -
koska se oli konfliktissa Israelia vastaan.
Nyt se sai yhtäkkiä 100 miljardin dollarin sopimuksen.
Tietysti myös Arabiemiraatit ja Turkki -
ovat merkittäviä edistyksellisten aseiden ostajia.
Millaisia haasteita se tuo Israelille ja koko Lähi-idälle?
Donald Trump pitää itseään neuvottelutaidon mestarina, -
ja hänen markkinointikikkansa näyttää purreen teihinkin, -
koska tuo 100 miljardia sisältää jo Obaman aikaan tehtyjä sopimuksia.
Trump vain sisällytti ne omaan sopimukseensa.
Todellista ironiaa on se, -
miten naiivisti länsivallat suhtautuvat asekauppoihin Lähi-idän kanssa.
Vuonna 1950 ne asettivat kolminkeskisen asekauppasaarron -
Israelia ja arabimaita kohtaan, -
kuvitellen naiivisti, että se estäisi kilpavarustelun.
Neuvostoliitto ohitti sen Tšekkoslovakian sopimuksellaan.
Länsi ja itä ovat käyneet asevarustelukilpaa siitä lähtien.
Yhdysvalloilla on tietyt tavoitteet.
Yksi niistä on ylläpitää Israelin laadullista ylivoimaa, -
kuten monet presidentit ovat luvanneet.
Teknologisesti Israel on siis aina askeleen edellä.
Se saa myös määrällisesti kaiken tarvitsemansa.
Saudi-Arabia, Emiraatit, Bahrain ja Qatar saavat -
edistyksellisiä aseita useistakin syistä.
Amerikkalaisilla on siellä tärkeitä meri-, lento- ja maatukikohtia.
USA:n aseteollisuudelle se on tärkeä markkina-alue -
sen kilpaillessa sisäisiä ja ulkoisia kilpailijoitaan vastaan.
Osavaltiot ja alueet haluavat pitää tuotantolinjat itsellään.
Edustajat ja senaattorit äänestävät alueidensa viennin puolesta.
Siihen vaikuttavat siis politiikka, turvallisuus ja elinkeinoelämä.
Ne vaativat viennin lisäämistä yhä useampiin maihin.
USA:n hallinnolla on jo vuosia ollut tiukka linja Lähi-idässä.
Se on edellyttänyt aseidensa ostajilta, -
etteivät nämä osta aseita vihollismailta, -
kuten entiseltä Neuvostoliitolta.
Nykyään tämä ei enää päde.
Egypti on tehnyt tuottoisia sopimuksia USA:n kanssa, -
mutta kilpailee muiden maiden kanssa -
myös Venäjän viimeisimmästä teknologiasta.
Lisäksi se on tehnyt merkittäviä fregattikauppoja Ranskan kanssa.
Britannialla on ollut tärkeä osa Saudi-Arabiassa -
sen pumpatessa talouttaan suurilla rahasummilla.
Miten nämä kaikki intressit sopivat yhteen tällä kaoottisella alueella?
Lähi-idässä on kaksi uutta trendiä.
Toinen niistä on Venäjän väliintulo.
Se ei ainoastaan tue Syyrian hallintoa -
ja tee yhteistyötä Iranin kanssa, -
vaan se pyrkii väleihin kaikkien Lähi-idän toimijoiden kanssa, -
esimerkiksi Egyptin.
Obaman hallintohan määräsi Egyptin asesaartoon.
Venäjä pyrkii yhteistyöhön Turkin ja Saudi-Arabiankin kanssa.
Venäjä on jo vahva vaikuttaja Lähi-idässä, -
ja se haluaa laajentaa vaikutusvaltaansa entisestään.
Tämä trendi vahvistuu siis lähivuosina.
Venäjän kumppanit, kuten saudit, haluavat ostaa aseita -
vahvistaakseen itseään Irania vastaan.
Toinen trendi on Iranin uhka.
Vuonna 2020 pakotteet poistuvat, jos kaikki menee hyvin Iranin kannalta.
Nytkin Venäjä jo tukee Irania puolustusaseistuksella, -
esimerkiksi S-300 ohjustorjuntajärjestelmällä.
Kyse on arabimaiden ja Iranin välisestä valtatasapainosta.
Tällä hetkellä Iran on heikoilla, -
koska Saudi-Arabian, Emiraattien ja Egyptin aseet -
ovat Iranin aseita kehittyneempiä.
Siksi Iran käyttää epäsymmetrisen sodankäynnin keinoja -
Syyriassa, Irakissa ja Jemenissä.
Se hyödyntää suojattejaan ja Lähi-idän šiiavähemmistöjä.
Olen ymmälläni tuosta kaupasta, -
jossa Venäjä myi S-300 -ilmatorjuntaohjuksia Iranille.
Ydinohjelman takia asetetut pakotteet häiritsivät sitä kauppaa.
Tohtori Boms, -
eräät maat vaativat Venäjältä huippuvalmiuksia, -
S-400-A:ta tai varsinaista S-400-järjestelmää, -
joka antaisi niille valmiuksia länsimaiseen sodankäyntiin, -
etenkin Egypti ja Turkki.
Turkkihan on ollut Naton jäsen 1950-luvun alkupuolelta lähtien.
Nyt se pelaa melkoista asekauppapeliä idän ja lännen välillä.
Miten se vaikuttaa valtatasapainoon?
Se on tosiaankin uhka valtatasapainolle.
Turkki haastaa Euroopan ja koko maailman järjestelmän -
vaihtelemalla leiriään.
Se on vaihtanut puoltaan useasti.
Nyt se koordinoi Venäjän ja Iranin kanssa Syyriassa.
Se ei ole haaste vain asemarkkinoille vaan koko alueelliselle järjestelmälle.
Viime kuussa pohjoiskorealainen alus saatiin kiinni Egyptin rannikon lähellä.
Aseita tulee siis aika yllättävistäkin lähteistä.
Pelin sääntöjä on tosiaan rikottu.
Se on haaste Lähi-idän valtatasapainolle.
Herra Oren, selventäisittekö asiaa?
Sotilaallisessa mielessä ei ole järkevää ostaa monesta lähteestä.
Yhden armeijan ei kannata olla riippuvainen monesta eri toimijasta.
Se on logistinen painajainen.
Ilmavoimien, ohjusjärjestelmien ja elektroniikan ylläpito onkin yleensä -
arabiarmeijoiden heikko kohta.
Jos sodan syttyessä järjestelmät eivät toimikaan, -
ne ovat useiden eri urakoitsijoiden ja tuottajien varassa.
Diplomaattisessa mielessä ei kuitenkaan ole järkevää -
olla riippuvainen vain yhdestä lähteestä.
Kuuden päivän sodan edellä -
Ranskan presidentti de Gaulle uhkasi Israelia asesaarrolla.
Ranska oli käytännössä Israelin puolustusvoimien ainut lähde.
Israel lähti silti sotaan, ja Ranska asetti sen saartoon, -
mutta Israel osti aseita Yhdysvalloilta.
Jos aseet ovat vain pelote, useat lähteet kyllä toimivat, -
mutta aseiden käyttöönotto on ongelmallista.
Ei ole mitään järkeä ostaa niin monista maista fregatteja, -
hävittäjiä ja ilmatorjuntaohjuksia, -
joista osa on pikemminkin status- symboleita kuin tehokkaita aseita.
Britannia on yksi tärkeimmistä asetoimittajista Saudi-Arabialle.
Lähes puolet sen asekaupasta suuntautuu Saudi-Arabiaan.
Se suhde halutaan säilyttää.
Yrittävätkö länsimaat ylläpitää kansallisia etujaan -
Lähi-idän maissa asekauppojen avulla?
Länsimaiden liberaalit ja ihmisoikeusryhmät vastustavat sitä, -
koska esimerkiksi Saudi-Arabian hallinto ei ole demokraattinen.
Siksi asekauppaa ei saisi käydä.
Euroopan parlamentti kielsi asekaupan Lähi-itään.
Kielto on kuitenkin vain symbolinen.
Taloudellisista ja strategisista syistä -
Iso-Britannia, Ranska ja Saksa kasvattavat asevientiään -
Saudi-Arabiaan, Egyptiin, Persianlahden maihin ja Turkkiin.
Vuonna 2017 -
Saksa viisinkertaisti asevientinsä Saudi-Arabiaan ja Egyptiin.
Taloudelliset syyt ovat keskeisiä.
Monet näistä maista ovat talousvaikeuksissa, -
ja asevienti on tärkeää niiden taloudelliselle vakaudelle.
Ranska ja Iso-Britannia haluavat käyttää strategista valtaa Lähi-idässä.
Egyptin tapaus on kiinnostava.
Ranska halusi myydä korvetteja Venäjälle, -
mutta eurooppalaissaarto esti sen.
Sitten Ranska myikin ne Egyptille.
Venäjä antoi sille tavallaan suostumuksensa, -
ja sai siitä pisteitä egyptiläisiltä.
Yksi tekijä on suurtuotannon etu.
F-35-hävittäjät tulisivat kalliiksi länsimaiden puolustusbudjetille, -
jossa niitä ei samalla myytäisi ulkomaille.
Siksi Yhdysvaltojen armeija painostaa hallintoa myymään niitä.
Mitä enemmän niitä myydään, sitä vähemmän ne maksavat.
Tohtori Boms, olemme usein keskustelleet sijaissodista, -
eritoten Saudi-Arabian ja Iranin vihollisuudesta.
Iran tukee šiiataistelijoita ja Saudi-Arabia sunnitaistelijoita.
Pelaavatko saudit ja iranilaiset itse asiassa suurvaltapeliä -
hyödyntäen Yhdysvaltojen ja etenkin Venäjän -
strategisia ja globaaleja intressejä?
Tämä on klassinen esimerkki sijaissodasta.
Kun USA ja Britannia myyvät edistyksellisiä aseita Saudi-Arabiaan, -
Saudi-Arabian on vaikea ottaa niitä käyttöön, -
ja siksi sinne on lähetettävä neuvonantajia ja strategeja.
Siten voidaan vaikuttaa strategisella tai supertaktisella tasolla -
näihin maihin, -
jotka ovat yleisesti lähempänä kolmannen maailman maita -
kuin kehittyneitä maita.
Se on klassista sijaissotaa. Venäjäkin pelaa sitä peliä.
Syyriassa Venäjä pitää ohjia käsissään -
omilla tukikohdillaan ja sotilaillaan.
Nyt Irankin tekee samaa.
Se antaa aseet verrattain halvalla, -
mutta infrastruktuurista ja henkilöstöstä täytyy maksaa pitkään, -
koska laadullinen kuilu on suuri, ja ostaja tarvitsee ulkopuolista apua.
Venäjä ei vie muuta kuin aseita ja öljyä.
Sillä ei ole sellaista -
kulutustavarateollisuutta kuin Kiinalla.
Sillä on ollut vaikeuksia -
uuden aseteknologiansa tehokkuuden todistamisessa.
Länsi ei ehkä kiinnittänyt siihen huomiota, -
mutta Venäjä on esitellyt pitkänmatkan risteilyohjuksiaan -
ja mannertenvälisiä ballistisia ohjuksiaan.
Se käyttää muuten Irania käytävänä aseilleen.
Venäjä on osoittanut modernisointikykynsä -
ja toimintakykynsä varsinkin Välimerellä, ja myös Natoa vastaan.
Sillä oli valtava sotaharjoitus Euroopan rajalla.
Euroopan unioni ja Nato pelkäävät sodan syttymistä.
Asemarkkinat ovat nyt tärkeitä suurvaltojen väliselle tasapainolle, -
ja pienempienkin, kuten Turkin, Iranin ja Saudi-Arabian.
Turkilla on muuten nyt tukikohta Qatarissa, -
joka on Saudi-Arabian ja Emiraattien saarrossa.
Haluaisin siirtyä aseviennistä Lähi-idän aseteollisuuteen.
Israelin aseteollisuus on tärkeä osa maan elinkeinoelämää.
Iranin aseteollisuus on Israelille uhka.
Libanonin Hizbollah on saanut Iranilta täsmäaseita.
Herra Oren, kertoisitteko siitä?
Tämä liittyy aiempaan aiheeseen, -
koska USA haluaa viedä aseita -
estääkseen maiden oman aseteollisuuden kehityksen.
Silloin niistä tulisi kilpailijoita.
Vielä muutama vuosi sitten Israelilla oli suuruuden kuvitelmia.
Se halusi kehittää laukaisualustoja.
Se kuitenkin huomasi, ettei sen oma armeija ollut riittävän suuri, -
eikä vientiäkään olisi tarpeeksi.
Niinpä hävittäjät, taistelupanssarivaunut -
ja ohjusalukset oli ostettava muualta.
Israel pystyy erikoistumaan ammuksiin, -
elektroniikkaan, kybersodankäyntiin ja kotimaan turvallisuuteen, -
näihin erikoisaloihin, jotka suurilta toimijoilta on jäänyt väliin -
näiden keskittyessä lentokoneisiin ja panssarivaunuihin.
Ranskan asettaman saarron jälkeen olemme olleet riippuvaisia USA:sta.
Israel sai kolme miljardia dollaria aseiden ostamiseen USA:lta.
Se rajoittaa kykyämme hajauttaa lähteitä.
Venäjän kanssa on kyllä eräitä projekteja, mutta ne ovat pieniä.
Vientikohteemme ovat myös rajalliset.
Kaikki eivät ole halukkaita ostamaan, -
eivätkä amerikkalaiset halua meidän levittävän heidän teknologiaansa.
Israel ja USA kehittävät teknologiaansa yhdessä.
Niin, mutta olemme riippuvaisia heidän suostumuksestaan.
Pari päivää sitten ilmoitettiin, -
että Israelin puolen miljardin Spike-ohjuskauppa Intiaan peruttiin, -
koska Intia haluaa kehittää sellaisia itse.
Ne ovat vaikeat markkinat, joilla on strategisiakin vaikutuksia.
Yhdysvallat valvoo myös käytettyjen aseiden loppukäyttäjiä.
Jos Israel haluaa tienata käytöstä poistetuilla aseilla, -
sen on saatava lupa USA:lta.
Iran on kehittänyt ahkerasti ballistisia ohjuksiaan.
Se on herättänyt huolta kansainvälisessä yhteisössä, -
joka on vaatinut niiden valmiuksien jäädyttämistä.
Mikä on näkemyksenne -
edistyksellisten ohjusten viennistä Irakin ja Syyrian kautta Libanoniin -
ja myös hutheille, jotka ampuivat sellaisen Riadiin?
Sekin oli iranilaisvalmisteinen ohjus.
Millainen uhka se on Lähi-idälle?
Iranin vallankumoukselle -
sotainfrastruktuuri on hyvin tärkeää.
Se aloitti heti yhdeksän vuotta kestäneen sodan.
Se on käyttänyt sotavalmiuksiinsa paljon resursseja.
Se esittelee ylpeänä asejärjestelmiään.
Niitä kaikkia ei ole testattu, -
mutta Libanonin, Jemenin ja Syyrian sijaissodissa se onnistuu.
Siellä voidaan testata myös strategioita ja koordinointia.
Ydinsopimuksen yhteydessä merkittäväksi seikaksi nousi -
Iranin parantunut valmius kehittää pitkänmatkan ohjuksia, -
jotka eivät kuulu ydinsopimuksen pakotteiden piiriin.
Nyt niitä ohjuksia on nähty etenkin Jemenissä, -
kuten tiedustelu on ennustanut.
Iranilla on näitä valmiuksia, ja se vie niitä ulkomaille.
Se kehittää niiden tarkkuutta ja tehokkuutta.
Niiden vienti Hizbollahille on todellinen ongelma.
Niitä ei viedä, vaan salakuljetetaan.
Ne ovat vientikiellossa, ja monet maat yrittävät estää niiden kuljetukset.
Kysyisin vielä ydinsopimuksesta ja siihen liittyvistä tekijöistä, -
vaikka valitettavasti ohjelma on lopuillaan.
Lietsovatko aseteollisuus ja asemarkkinat Lähi-idän konflikteja -
ja voidaanko niitä lievittää asemarkkinoihin puuttumalla?
Kansakunnilla on aina omat intressinsä, -
joita ne ovat valmiita puolustamaan, joskus myös hyökkäävin keinoin.
On harmillista, -
että puolustus on Lähi-idän talouksille niin suuri taakka, -
sillä ne tarvitsisivat kipeästi kehitystä.
Osa puolustusbudjetista menee palkkoihin ja eläkkeisiin.
Olisi parempi, jos Lähi-itä ei olisi niin riippuvainen asemarkkinoista.
Kunpa aseet voitaisiinkin muuttaa rauhan välineiksi!
Kiitos, tohtori Karmon, herra Oren ja tohtori Boms!
Kiitos katsojillekin, näkemiin perjantaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta