Tervetuloa Jerusalem studioon!
Libanon on joutunut -
Saudi-Arabian ja Iranin kilpailun keskipisteeseen -
saudien tukeman pääministeri Saad al-Haririn erottua yllättäen.
Hän syyttää Irania ja Hizbollahia Iranin etujen ajamisesta Libanonissa -
ja riidan kylvämisestä arabimaailmaan.
Tästä keskustelevat -
tohtori Nir Boms Tel Avivin yliopiston Moshe Dajan -keskuksesta, -
analyytikkomme Amir Oren, -
professori Efraim Kam Kansallisen turvallisuuden tutkimuskeskuksesta -
sekä tohtori Eran Lerman -
Jerusalemin strategiatutkimus- keskuksesta ja Shalemin akatemiasta.
Herra Oren, kertoisitteko tapahtumista tarkemmin?
Olemme seuranneet arabikevään tapahtumia jo seitsemän vuotta -
ja ihmetelleet, miksi juuri Libanon, -
joka oli ennen arabimaista räjähdysherkin, -
on pysynyt vakaana.
Fysiikan lait pätevät silti: se mikä nousee, tulee myös alas.
Kun lisäksi saudien ja Iranin vihamielisyys voimistui uudelleen -
Muhammad Bin Salmanin noustua Saudi-Arabiassa, -
nämä kaksi trendiä sulautuivat toisiinsa.
Libanonia ravistelevat -
sekä sisäiset voimat että nämä kaksi ulkoista voimaa.
Libanon ei ole ollut kovin vakaa, -
ei ennen arabikevättä eikä sen jälkeen.
Nyt epävakauden aika -
on ehkä tulossa takaisin.
Aikamme merkittävimpiä piirteitä -
on saudien ja Iranin kilpailu.
Hizbollah on noussut keskeiseksi kysymykseksi varsinkin Syyriassa.
Libanon on jakautunut maa.
Hizbollah on aseryhmä, jonka asema on vahvistumassa.
Tärkeimmät ryhmät Libanonissa ovat šiiat, kristityt ja sunnit.
Niiden välinen valtatasapaino on epävakaa.
Saudit ovat päättäneet, että asian on muututtava -
ja Iran ja Hizbollah pysäytettävä.
Kysymys kuuluu, miksi hän erosi juuri nyt -
toimittuaan pääministerinä alle vuoden?
Yksi syy on Iranin ja Saudi-Arabian kriisin syttyminen.
Sen tärkeimmät taistelukentät ovat Jemen ja Libanon.
Hariri tuli siihen johtopäätökseen, -
että hän on häviämässä taistelun pääministerinvirastaan huolimatta, -
ja niin hän päätti erota saudien neuvosta.
Toinen syy on Hizbollah.
Syyriassa Hizbollah on voitolla.
Sen hintana ovat suuret miestappiot, -
ehkä liiankin suuret, -
mutta Hizbollah on saanut poliittista valtaa ja sotakokemusta.
Libanonin tilanne on siksi huolestuttava.
Tässä on selvä shakespearelainen ulottuvuus.
Hariri astui virkaansa Hizbollah- mielisen presidentin suojeluksessa, -
vaikka hän tiesi Hizbollahin salamurhanneen hänen isänsä.
Voin melkein kuvitella -
Julius Ceasarin vuorosanat hänen huulilleen.
Alun alkaenkin oli selvää, -
että hänen kärsivällisyydellään olisi rajansa.
Isis on romahtanut, -
ja konfliktin osapuolet ovat vähentyneet neljästä -
kahteen ja puoleen.
Ensin Saudi-Arabia köytti Qatarin ja pakotti sen hiljaiseksi.
Nyt se siirtyy pääkentälle -
pysäyttämään Iranin levittäytymisen Isisin jättämään tyhjiöön.
Taistelu käydään Libanonissa ja Jemenissä.
Riadin lentokentälle ammuttu ohjus liittyy Haririn eroon yhtä paljon -
kuin itse Libanonin tapahtumat.
Saudi-Arabian ulkoministeri syytti Hizbollahia -
tästä Jemenistä ammutusta ohjuksesta.
Hän puhui suuresta salaliitosta, -
jossa iranilaishämähäkki on levittäytynyt kaikkialle.
Libanon oli ennen "Lähi-idän Sveitsi", jossa kaikki olivat hissukseen, -
jotta rahanpesuvirrat pääsevät virtaamaan Beirutin kautta.
Näin ei enää ole.
1960- ja 1970-luvuilta šaahin kaatumiseen asti -
šaahi oli amerikkalaisten silmissä Persianlahden vartija.
Iranin piti pelastaa Saudi-Arabia radikaalien vallankaappausyrityksiltä.
Se kääntyi tietysti päälaelleen Iranin vallankumouksessa.
Iran alkoi viedä vallankumousta muihin maihin, -
ensi sijassa šiiojen linnakkeeseen, Libanoniin.
Nyt Saudi-Arabia ja Iran ovat vihollisia.
Öljyvarojen vuoksi ne kiinnostavat amerikkalaisia, -
jotka tulivat brittien tilalle Persianlahdella.
Libanon on poliittisten dynastioiden maa: -
Gemayelit, Frangiehit, Jumblattit...
Walid Jumblattin tarina tunnetaan hyvin.
Hafez al-Assad, hänkin dynastian perustaja, mutta Syyriassa, -
sanoi hänelle: -
"Tällä tuolilla isänne Kamal istui ennen lähtöä viimeiselle matkalleen."
Sillä matkalla Assadin lähettiläät salamurhasivat Kamalin.
Tällaisia peiteltyjä uhkauksia on aina.
Rafik ja Saad al-Haririkin tiesivät virkansa vaarat.
Viime vuosina olemme seuranneet sijaissotia etenkin Syyriassa.
Monet niistä ovat saaneet alkunsa Libanonissa.
Eri ryhmittymillä on omat asejoukkonsa, -
joilla on omat liittolaisensa ja suojelijansa.
Libanonin eri intressien ja voimien tasapaino on aina ollut hauras.
Saad al-Hariri haki sitä tasapainoa kääntämällä sitä tiettyyn suuntaan.
Hänen tukijaansa Saudi-Arabiaa huolestutti se, -
ettei valtatasapaino näytä toimivan.
Hän teki yhteistyötä Iranin ja Hizbollahin kanssa.
Se näytti menevän jo liiallisuuksiin.
Hän ei voinut puhua siitä Libanonissa.
Hänen oli lähdettävä tietämättä palaisiko vai ei.
Hän julisti saudikanavalla, ettei peli ole hänen hallussaan.
Kuten Syyrian kohtalokaan ei ole syyrialaisten käsissä, -
Libanonin kohtalokaan ei ole libanonilaisten käsissä.
Saudi-Arabian ja Iranin välit ovat olleet pitkään jännittyneet.
Silti ne yrittävät ajoittain löytää yhteisen sävelen.
Muutama kuukausi sitten näytti siltä, että kompromissi voisi löytyä, -
mutta niin ei tapahtunut.
Nyt se on mahdotonta, koska perusongelmat pysyvät.
Iran ja Hizbollah ovat Syyrian sodan voittajia -
Syyrian hallinnon ohella.
Saudi-Arabian viimeaikaisista askeleista huolimatta?
Niin. Ongelmat ovat ylitsepääsemättömiä.
Kompromissitkaan eivät muuta tilannetta.
Merkittävin tekijä näissä tapahtumissa -
on Washingtonin lähettämä viesti.
Ensimmäistä kertaa se tuki selvin sanoin saudeja Irania vastaan.
Lisään siihen tapahtuman, jota ei ole välittömästi yhdistetty tähän: -
ulkoministeri Tillersonin yritys saada saudit ja Irakin hallinto yhteen.
Hän yritti siis vetää Irakin pois Iranin leiristä -
ainakin puolueettomaksi, ellei liittolaiseksi.
Saudeilla on irakilaisten tarvitsemia käyttövaroja.
Saudien varat ovat pienentyneet, mutta silti merkittävät.
Yhdysvaltojen hallinnon jatkuvuus on ollut kyseenalainen, -
mutta ratkaisevia ovat vain McMaster ja Tillerson, -
jotka ovat tavallaan "sauditaustaisia", -
koska Exxonin toimitusjohtaja ja CENTCOMin komentaja -
ovat väistämättä saudimielisiä.
20 vuotta sitten Israel olisi ollut huolissaan sellaisesta hallinnosta.
Nykyään Israel ja Saudi-Arabia ovat yhteisen haasteen edessä.
Tukeeko USA saudien strategiaa, vai onko se itsekin osa sitä?
USA tukee saudien strategiaa.
Presidentti Trumpilla näyttää olevan lämpimiä tunteita -
Saudi-Arabiaa kohtaan -
hänen vierailtuaan siellä ja osallistuttuaan kuuluisaan tanssiin.
Hän pitää ehkä itseään Rooseveltin perillisenä.
Roosevelthan tapasi Ibn Saudin USS Quincylla.
Trump on selvästi Iran-vastainen ja saudimyönteinen.
Nähtäväksi jää, mitä siitä seuraa Libanonin politiikassa.
Libanonin politiikka toimii kuuden vuoden sykleissä.
Presidentti valitaan kuuden vuoden välein.
Siksi amerikkalaiset menivät väliin vuonna 1958, -
syyrialaiset vuonna 1976, ja israelilaiset vuonna 1982 -
auttaakseen Bachir Gemayeliä presidentiksi, -
mutta syyrialaiset salamurhasivat hänet.
Hariri vasta hiljattain kannatti Michel Aounia presidentiksi, -
vaikka Aoun on Hizbollahin tukema.
Libanonissa on omituisia liittolaisuuksia.
On paljonpuhuvaa, että hän lähti äkisti Riadiin ilmoittamaan erostaan, -
kuin hän olisi luovuttanut virkansa saudeille oman kansansa sijaan.
Vain muutamia päiviä ennen Saad al-Haririn eroilmoitusta -
Saudi-Arabian Persianlahden asioiden ministeri Thamer al-Sabhan julisti, -
että Hizbollah on terrorijärjestö, jonka tukemisesta täytyy rangaista.
Tohtori Boms, enteilikö tämä voimakas kannanotto -
Saad al-Haririn eroa -
ja Saudi-Arabian muita toimenpiteitä -
Iranin heikentämiseksi ja sen valtapyrkimysten estämiseksi?
Pakottaessaan al-Haririn eroamaan -
saudit yrittävät muuttaa Libanonin valtatasapainon.
Siellä on vaalit ensi vuoden toukokuussa.
Saudeille on ongelmallista, -
että Hizbollahista on tulossa erottamaton osa Libanonin hallintoa.
Eurooppalaiset eivät edes pidä Hizbollahia terrorijärjestönä.
Viime viikolla Euroopan parlamentin edustajat tapasivat -
Hizbollahin johtajan sheikki Nasrallahin Libanonissa.
Israelissa, Saudi-Arabiassa ja Yhdysvalloissa se kuulostaa oudolta.
Saudit sanovat nyt, että sen on loputtava.
Siksi he korostavat, mikä Hizbollah oikeasti on.
Eurooppalaiset ja amerikkalaiset kenraalitkin ovat nyt valaisseet -
Hizbollahin toimintaa.
Saudit kertovat, että Iran on lähettänyt Hizbollahin asiantuntijoita Jemeniin.
Hizbollah on Iranin käsivarsi, ja saudit kärsivät siitä.
Saudit toivovat, että tämä pakotettu kriisi johtaa -
poliittisen vallan vaihtumiseen Libanonissa.
Heidän yrityksensä saattaa epäonnistua.
Poliittiset olosuhteet eivät välttämättä muutu.
Eroa ei ole vielä edes hyväksytty.
Koska pääministeri on ulkomailla, -
tilanteen kehittymistä on vaikea ennustaa.
Ministeri Thamer al-Sabhan sanoi Al Arabiya -kanavalla, -
että Libanonin hallinto on sodassa Saudi-Arabiaa vastaan, -
koska se sallii terrorijärjestön osaksi hallintoa.
Persianlahden arabineuvostohan määritteli Hizbollahin -
terrorijärjestöksi.
Millainen haaste se on Libanonin hallinnolle ja Iranille?
Iran on taistellut menestyksekkäästi Isisiä vastaan -
ja saanut siksi mainetta Libanonissa.
Nyt Saudi-Arabian asenne on muuttunut.
Saudi-Arabia rankaisi Libanonin hallintoa jo viime vuonna -
lopettamalla tukensa -
Libanonin armeijalle.
Neljä miljardia dollaria.
Edes Israel ei saa Yhdysvalloilta niin valtavia summia.
Saudit pidättivät sen kertoakseen viestinsä.
En tiedä, mitä he nyt aikovat.
Ehkä neuvottelut alkavat uudelleen.
En tiedä, voidaanko sopimukseen päästä.
Syyrian tapahtumat vaikuttavat Libanonin tilanteeseen.
Näyttää siltä, että iranilaiset jäävät Syyriaan pitkäksi aikaa.
Hizbollah on siellä niin pitkään, kuin sen annetaan olla.
Jos Iranin, Irakin, Syyrian ja Libanonin käytävä on auki, -
Hizbollah saa edistyksellisiä aseita niiden lisäksi, -
jotka valmistetaan Syyrian rakentamissa tehtaissa -
Syyriassa ja Libanonissa.
Hizbollah vahvistuu. Se on saanut sotakokemusta Syyriasta.
Se on huolestuttavaa Iranin ja Hizbollahin vastustajille.
Jos Hizbollahin taistelijat luulevat, että heidän saamansa kokemus -
taisteluista rupusakkia vastaan Syyriassa -
on antanut heille taitoa Israelin vastaiseen sotaan, -
he ovat tyhmempiä kuin luulimme.
Uskon kuitenkin heidän tietävän, -
ettei niitä kahta voi verrata.
Vuodesta 2006 peräisin oleva pelote on yhä voimissaan.
Hizbollah voi joutua nurkkaan Libanonin uudessa tilanteessa.
Tilanne on arvaamaton.
Yhdysvaltojen ja Saudi-Arabian Iran-vastainen politiikka, -
Libanonin epävakaus ja Syyrian häilyvä tilanne, -
vaativat meiltä selvää peloteprofiilia.
Venäjä on tehnyt Assadille selväksi, -
että hänelle olisi vaarallista omistautua täysin Iranille.
Iranin korkeimman johtajan Ali Khamenein neuvonantaja -
julisti Libanonissa ja Syyriassa vieraillessaan, -
että Syyrian hallinnon tehtävä on nyt vallata Hizbollahin ja Iranin kanssa -
Raqqa takaisin USA:n tukemilta joukoilta, -
eli Syyrian demokraattisilta joukoilta, jotka ovat pääosin kurdeja.
Nyt ensimmäistä kertaa Iran puhuu suorasta yhteenotosta -
USA:n tukemia joukkoja vastaan.
Mikä merkitys sillä on Libanonille, Israelille ja Saudi-Arabialle?
Ellei se ole vain tyhjä julistus, -
se kertoo huolestuttavasta käänteestä.
Juuri kun liittouma onnistui Raqqan valloittamisessa -
ja sai selvän voiton Isisistä, -
liittolaiset alkavatkin taistella toisiaan vastaan.
Muualla ne jo taistelevatkin, esimerkiksi Mosulissa ja Kirkukissa.
Se saattaa pakottaa USA:n enemmän mukaan Syyriaan.
Trumpin hallinnossa on ihmisiä, -
jotka vaativat USA:n vetämistä pois Isisin vastaisen sodan päätyttyä.
Toiset vaativat maajoukkojen asettumista sinne -
ties miten pitkäksi aikaa.
Saudi-Arabia liittyy tähän.
Saudeilla, etenkin Muhammed Bin Salmanilla, -
on uusi aktiivinen politiikka.
Tällaista puuskaa ei ole nähty kenties koskaan.
Jemenin uusi saarto alkoi muutama päivä sitten -
Riadiin ammutun ohjuksen jälkeen.
Aiemmin saudit kamppailivat Qataria vastaan.
He ovat ottaneet muitakin askeleita -
diplomatiassa, taloudessa ja turvallisuudessa.
Saudi-Arabia on tunnettu talouden jättiläisenä -
mutta sotilaallisena kääpiönä.
Muiden, esimerkiksi Egyptin, on pitänyt auttaa sitä.
Nyt saudipolitiikka on muuttunut, -
ja Israel on liittynyt sen rinnalle.
Mailla on kaksi yhteistä vihollista, Iran ja Hizbollah.
Tohtori Boms, -
antaako Venäjä Iranin tehdä mitä tahtoo, -
varsinkin, kun vaarassa on paljon työtä vaatinut yhteistyö -
Yhdysvaltojen kanssa Syyrian turvavyöhykkeiden asiassa?
Sehän vaikuttaa Venäjän etuihin Syyriassa.
Venäjän ja Iranin edut -
eivät ole yhteneväiset Syyriassa, -
ja vielä vähemmän Libanonissa.
Venäjällä on omat talousetunsa ja hegemoniatavoitteensa.
Toisin kuin USA, se haluaa jäädä Lähi-idän mahtitekijäksi.
Jos Iran yrittää samaa, -
ja se suututtaa saudit ja vetää amerikkalaiset mukaan, -
se ei todellakaan ole Venäjän edun mukaista.
Venäjä haluaa varmistaa oman vaikutusvaltansa.
Venäjä vaikuttaa keskittyvän nyt Syyriaan.
Se antaa vihollisten taistella keskenään Libanonissa.
Syyrian intressit ovat sille tärkeämpiä.
Professori Kam, miten Israel liittyy näihin kuvioihin?
Kuten sanottu, Israel tukee saudeja, mutta edessä on monia haasteita.
Israel haluaa tehdä saudien kanssa yhteistyötä kulissien takana.
Israel haluaa kuitenkin edelleen pysyä erillään Syyrian sodasta.
Tohtori Lerman, onko näin?
Israel juuri ylitti sen rajan ensimmäistä kertaa, -
ainakin puheiden tasolla.
Se puhui paikallisesta väliintulosta, itse asiassa hallinnon puolella, -
täysin legitiimeistä syistä Israelin druusien turvaamiseksi.
Se kuitenkin kertoo siitä, -
ettei Israel ole enää eristäytynyt Syyrian tapahtumista.
Tärkein viesti tulee puolustusministeri Liebermanilta: -
Jos alueet ovat päätymässä Iranin valtaan, -
Israel estää sen voimakeinoin.
Se on viesti Putinille: -
"Suojattisi Assad, jonka pelastit, menettää kaiken, -
ja sinunkin investointisi menevät hukkaan, -
jos hän omistautuu Iranin eduille."
Se on brutaalia, mutta sen tarkoitus on estää sensuuntainen kehitys.
Lermanin ja Liebermanin sanat ovat kovia, -
mutta israelilaiset eivät innostu uusista seikkailuista -
Libanonissa tai Syyriassa.
Lopputuloksesta ei ole tietoa.
Israelilaiset ovat tottuneet rauhalliseen eloon.
Ennaltaehkäisyä ei enää tarvita. Iran on jo siellä.
Jos Israel aloittaa sodan, -
operaation jälkeen edessä on tutkintakomissio.
Kaikki riippuu Putinista.
Keskikokoisenkaan maan, kuten Iso-Britannian, pääministeri -
ei ole Äiti Teresa vaan Theresa May.
Kuten naapurikulttuurin esimerkki, Vlad Seivästäjä, -
Putinkaan ei ole kovin herkkätunteinen Irania kohtaan.
Hän ei harrasta hyväntekeväisyyttä, -
vaan toimii Irania vastaan, jos Venäjän etu sitä vaatii.
Ohjelma on lopuillaan. Loppukommenttinne, olkaa hyvä!
Jos ohjuksia keräillään, jossain vaiheessa niitä käytetään.
Hizbollah on kerännyt ohjuksia, aseita ja kokemusta niiden käytöstä.
Tämä on askel lähempänä sitä vaihetta, -
jossa arsenaali otetaan käyttöön.
Irania ei nyt kiinnosta yhteenotto Israelin kanssa.
Se vahvistaa nyt asemiaan Syyriassa, Irakissa ja Libanonissa.
Yhteenotto Israelin kanssa voi vaarantaa ne hankkeet.
Olen samaa mieltä.
Toisaalta saudien ja Iranin kriisi on pannut pelin uusiksi.
Jos USA todella sitoutuu saudien tukemiseen, -
Lähi-idän tasapaino voi muuttua.
Pelote on kaksiteräinen miekka.
Israel on pelotellut Hizbollahia, -
mutta se ei ole uskaltanut estää Hizbollahin ohjusvarustelua.
Jos Hizbollah saa tarkempia aseita, konflikti syttyy.
Kiitos, tohtori Boms, herra Oren, professori Kam ja tohtori Lerman!
Kiitos katsojillekin, näkemiin perjantaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta