Tervetuloa Jerusalem studioon!
Irakin kurdien kansanäänestyksen -
murskavoitto itsenäisyyden puolesta -
laukaisi Irakin joukkojen yllätyshyökkäyksen -
kurdialueen valtaamiseksi takaisin.
Tästä keskustelevat -
professori Ofra Bengio -
Tel Avivin yliopistosta ja Shalemin akatemiasta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Chai Eitan Cohen Yanarocak Tel Avivin yliopistosta, tervetuloa!
Herra Oren, mitä kurdialueilla tapahtuu?
Se siitä joukkojen viisaudesta.
Kyllä-äänten ylivoimainen voitto -
heijasti kurdien tunnetta siitä, -
että nyt on oikea aika parantaa heidän asemaansa.
Nyt useimmat heistä varmaankin katuvat sitä.
Imperiumin vastaisku -ilmiö on maailmanlaajuinen.
Liittovaltio, tai kansallisvaltio, teki vastaiskun.
Itsemääräämisoikeudella on rajansa -
niin Kataloniassa kuin Kurdistanissakin.
Se pätee kansallisella tasolla, mutta ei paikallisella tasolla.
Kurdit halusivat liikaa liian pian, ja nuolevat nyt haavojaan.
Minun mielestäni he eivät halunneet liikaa liian pian.
He ovat taistelleet sata vuotta -
ja kärsineet kansanmurhasta vuosia.
Viimeisten 25 vuoden aikana Kurdistan on kehittynyt paljon.
Se oli alueista rauhallisin ja vastaanotti kaksi miljoonaa pakolaista.
Kurdit tukivat liittoumaa loppuun asti ja odotti siltä tukea, -
mutta liittouma petti heidät.
Miten se on mahdollista, tohtori Cohen Yanarocak?
He olivat USA:n läheisiä liittolaisia Isisin vastaisessa taistelussa.
Kurdien toivo heräsi, ja he päättivät toteuttaa -
vuosikymmeniä eläneen unelmansa -
Pohjois-Irakin Kurdistanin aluehallinnon itsenäisyydestä.
Yhtäkkiä kaikki tukivatkin Irakin keskushallintoa.
Vain Israel jäi kurdien tueksi.
Tärkein tekijä tässä koko kuviossa oli Yhdysvallat.
Toisin olisi voinut käydä, -
jos Trumpin hallinto ja Eurooppa -
olisivat suhtautuneet joustavammin kurdien kansanäänestykseen, -
ja kehottaneet Irakin keskushallintoa lopettamaan hyökkäyksensä -
sekä Turkin ja Iranin painostuksen.
Saatatte olla eri mieltä, -
mutta minusta Trumpin hallinto halusi kostaa kurdeille sen, -
että he eivät kuunnelleet sen neuvoa odottaa vielä kaksi vuotta.
USA halusi näin "ratkaista" aluekiistat -
rankaisemalla kurdien aluehallintoa.
Siksi se toimitti Irakin hallinnolle -
Abrams-panssarivaunuja, Humvee-ajoneuvoja ja tarvikkeita.
Se valmisti tietä kurdihallinnon alueiden valtaukselle.
Kurdistanin aluehallinto jäi yksin ja saarretuksi.
Kurdit tarvitsevat ympäröiviä valtoja enemmän kuin koskaan.
Olen eri mieltä.
Saatte tilaisuuden puhua, -
mutta palaisin nykytilanteeseen.
Kurdistanin aluehallinnolla ei ollut muuta mahdollisuutta, -
kuin luopua itsenäisyyshankkeestaan.
Masud Barzani luopui presidentinvirastaan sunnuntaina.
Hän ei pystynyt viemään asioita eteenpäin.
Mitä siellä oikein tapahtuu?
Kuulemamme tulkinta tapahtumista on periaatteessa oikea, -
mutta suurvalloilla ei ole tunteita.
Ei Yhdysvallat suuttunut siitä, ettei sen neuvoa noudatettu, -
ja rangaissut siksi Barzania niin, että tämän täytyi erota.
Suurvallat toimivat kylmäverisesti.
Sen kurdit ovat kyllä tienneet vuodesta 1975 lähtien.
Heidät sysättiin syrjään -
Iranin ja Irakin tehtyä sovinnon Shatt al-Arabista.
Vaikka heistä oli ollut suurta hyötyä amerikkalaisille, -
kun suurempi maa, Iran, teki rauhan Irakin kanssa, -
tilanne muuttui.
Kurdit tosiaan auttoivat liittoumaa Isisiä vastaan, -
mutta sitten amerikkalaisille ilmaantui suurempi intressi, -
Irakin hajoamisen estäminen.
Siihen liittyy tietysti myös Turkin kurditilanne.
Joka tapauksessa tärkein vaikutin on -
Abadin hallinnon merkitys amerikkalaisille.
Se on tärkeä myös Iranille samasta syystä.
Kun USA:n oli valittava Irakin valtion ja itsenäisen Kurdistanin välillä, -
Kurdistan piti uhrata.
Professori Bengio, olette eri mieltä?
Amerikkalaisten toiminnalla on syvemmät vaikuttimet.
He haaveilevat Irakin yhdistämisestä, mikä ei tule onnistumaan.
Päinvastoin, tilanne vain pahenee.
Yhteenottoja ei ole enää vain sunnien ja šiiojen välillä, -
vaan myös kurdien ja arabien, -
joiden välillä ei ole ollut yhteenottoja moniin vuosiin.
On väärin yrittää rakentaa tyhjästä yhtenäistä valtiota Irakiin.
Yhdysvallat saa nyt maksaa siitä, -
koska Venäjä ymmärtää tilanteen -
ja yrittää täyttää nyt tyhjiön Kurdistanissa -
esimerkiksi öljynviennin kautta.
Lisäksi Venäjä painostaa Turkkia, ettei se saartaisi Kurdistania täysin.
Venäläiset ovat paljon realistisempia kuin amerikkalaiset, -
jotka haaveilevat mahdottomia.
Mutta kurditkin haaveilivat mahdottomasta, -
vaikka USA selvästi kehotti odottamaan kaksi vuotta.
USA ei ole antanut kurdeille kirjallista lupausta.
Se on kyllä antanut kurdeille lupauksia vuosikausia, mutta se tiesi, -
että kun Isis on voitettu, se ei pysty täyttämään lupauksiaan.
Siksi se ei antanut kirjallista lupausta, -
kuten ei myöskään YK eikä Irakin hallinto.
Siksi nyt, kun Isisiä ei ole vielä täysin tuhottu, -
oli oikea hetki tehdä jotain -
sata vuotta kamppailleen kurdikansan hyväksi.
He siis odottivat "Balfourin julistusta" eli Trumpin julistusta.
Kurdit kuitenkin tiesivät, ettei sitä tulisi.
Miksi he eivät luopuneet vain Kirkukin kaupungista -
toivoen dialogia Irakin keskushallinnon kanssa?
Miksi he luovuttivat kokonaan niin rohkean vedon jälkeen?
Ymmärtääkseni Kirkukissa on voimakas iranilaisvaikutus.
Iranilaiskomentaja Qassem Suleimanin vaikutus on tuntuva.
Olen kuullut epävirallisesta ja epävarmasta lähteestä, -
että Suleimani on taivutellut kurdeja luovuttamaan.
"Nyt teillä on edes jotain, mutta saatatte menettää kaiken.
Suojelkaa sitä, mitä teillä on, ja vetäytykää!"
KDP:n ja PUK:n, kahden kurdipuolueen, välit rikkoutuivat -
Kirkukista vetäytymisen seurauksena.
Näin Iran siis saattoi myös edesauttaa -
näiden kahden liikkeen välirikkoa.
Siitä haluaisinkin keskustella.
Kurdit ovat jakautuneet moniin ryhmiin ja puolueisiin.
Miten vaikea haaste se on?
Barzani moitti eropuheessaan kovin sanoin niitä, -
jotka vetäytyivät Kirkukista.
Hän syytti heitä pettureiksi.
Kirkuk ei kuulu kurdien aluehallinnon alaisuuteen, -
kuten eivät eräät muutkaan kaupungit ja provinssit.
Kirkuk ei kuulunut kurdien ydinalueeseen ennen Isisin nousua.
Sen asema oli kiistanalainen.
Öljyn takia Kirkuk on himoittu kohde sekä Bagdadille että kurdeille.
Kurdit uskoivat vilpittömästi, että aika on sopiva, -
varsinkin taisteltuaan urheasti myös Syyrian Raqqassa, -
ei vain Irakissa.
On kuitenkin eri asia taistella Isisiä vastaan -
kaupunkisodassa, -
kuin joutua Irakin armeijan hyökkäyksen kohteeksi.
Vaikka Barzani saikin kurdien enemmistön tuen, -
hän pelasi itsensä pois pelistä ja antoi vastustajilleen tilaisuuden.
En tarkoita vain PUK:ta ja Talabanin klaania, -
vaan muitakin, jotka ovat pitkään valittaneet, -
että Barzanien dynastia, Mullah Mustafa ja nyt Masud, -
ovat hallinneet kurdeja liian pitkään, yli 60 vuotta.
Talabanit ovat samanlainen klaani kuin Barzanitkin.
Koko PUK ei suinkaan ollut tässä juonessa mukana.
Siinä oli vain muutama Talabanin perheenjäsen, -
kuten hänen poikansa Bafel ja Talabanin leski Hero.
Muu osa PUK:ta vastusti heitä.
Kirkukin entinen pormestari Najmiddin Karim on itse PUK:lainen.
KDP ei osallistunut mitenkään Kirkukista vetäytymiseen.
Se oli PUK:n päätös, ja siinäkin vain Talabanin perheen osalta, -
koska heillä on läheiset yhteydet heitä painostaneisiin iranilaisiin.
Barzanit ottivat Heron panttivangiksi -
Talabanien ja Barzanien sisällissodassa vuonna 1996.
Sekin saa hänet toimimaan Barzaneja vastaan -
iranilaisten tuella.
Tohtori Cohen Yanarocak, -
kertoisitteko katsojillemme tarkemmin kurdipuolueiden välirikosta?
Professori Bengio on tämän alan asiantuntija, -
mutta jos sallitte minun kertoa, -
niin Barzanit ja Talabanit ovat olleet kilpailijoita vuosikymmeniä.
Vihamielisyys oli huipussaan Persianlahden sodan aikana.
Yhdysvallat saivat heidät tekemään sovinnon.
Jalal Talabanista tuli Irakin presidentti -
Saddam Husseinin syrjäyttämisen jälkeen, -
ja Masud Barzanista tuli Kurdistanin aluehallituksen johtaja.
KDP:n ja Barzanin vaikutusalueeksi tuli Irakin Kurdistanin pohjoisosa, -
eli Turkin rajaan ulottuva alue, jossa puhutaan kurmandžin murretta.
PUK:n ja Talabanin vaikutusalue on puolestaan -
Sulaimaniyyan alue Iranin lähellä.
Siellä puhutaan soranin murretta.
Kahtiajako on siis tuttu asia.
Barzanista tuli itsenäisyyshankkeen keulakuva, -
koska Talabanin asema ei antanut hänelle mahdollisuuksia -
siihen tehtävään.
Näiden puolueiden välillä on siis suuri kuilu.
Kysyisinkin teiltä, professori Bengio, -
perheiden ja puolueiden välisestä vihamielisyydestä -
Pohjois-Irakin kurdialueilla.
Hyödyntävätkö Irakin keskushallinto ja sen liittolaiset Turkki ja Iran -
kurdien epäyhtenäisyyttä?
Pyrkivätkö ne sytyttämään kurdien sisäisiä taisteluita -
kurdien heikentämiseksi tällaiseen tilaan, jossa he nyt ovat?
Iran on todellakin käyttänyt PUK:ta ja Gorrania Barzaneita vastaan.
Barzanitkin olivat liittoutuneet Turkin kanssa.
Tilanne muuttui kansanäänestyksen aikaan, -
ja varsinkin, kun Yhdysvallat omaksui neutraalin kannan, -
vaikka oikeastihan se oli Irak-mielinen.
Silloin nämä maat pyrkivät tukahduttamaan Kurdistanin -
käyttämällä puoluejakoja hyväkseen.
Kurdistan on kuitenkin edistynyt niin hyvin, -
että jos sille annettaisiin mahdollisuus, -
se toimisi valtiona paljon paremmin kuin Irak.
Valitettavasti ulkovallat eivät antaneet sen tapahtua.
Jokaisessa yhteiskunnassa on jakolinjoja, -
eivätkä ne olisi johtaneet valtion romahtamiseen.
Kurdistan ei selviä ilman Turkin ja Iranin tukea, -
puhumattakaan Yhdysvaltojen vastustuksesta.
Riippuu näkökulmasta.
Professori Bengio on oikeassa kurdien näkökulmasta.
Heillä olisi oikeus omaan valtioon.
Kurdialueet ulottuvat Irakin ulkopuolellekin.
Itsenäisyys olisi hienoa kurdien näkökulmasta.
Suurvaltojen näkökulmasta on kuitenkin tärkeää, ettei Irak hajoa.
Irak on ainut este Iranin suuntaan...
Todellako?
Antakaa hänen sanoa loppuun!
Se on maantieteellisesti Iranin ja Syyrian välissä.
Jos Kurdistan irtoaisi Irakista, -
irtoaisivat myös Irakin eteläosat, Basraa ympäröivät šiia-alueet.
Ne päätyisivät varmasti Iranin valtaan.
Jos Irakin ei haluta hajoavan, -
kurdeille joudutaan väistämättä tuottamaan pettymys.
Tässä toimii kaksi periaatetta: -
maantieteen mahti ja talouden tyrannia.
Maantiede on armotonta, koska alue on vailla meriyhteyttä, -
kuten Afganistan ja Sveitsi.
Nekin ovat selvinneet valtiona.
Niin, mutta niiden on käytettävä naapurimaiden ilmatilaa.
Siksi ne ovat riippuvaisia naapurimaistaan.
Taloudellisesti kurdit ovat riippuvaisia öljystä.
Öljyn hinta on nyt pohjalukemissa.
Naapurimaat voivat koska tahansa sulkea öljyhanat.
Kurdien on siksi otettava huomioon muiden maiden toiveet.
He eivät voi päättää omasta kohtalostaan -
sotaurheudestaan huolimatta.
Irak on nyt kutakuinkin iranilainen valtio.
Iran päättää kaikesta.
Abadi ja Maliki tekevät, -
mitä iranilaiset käskevät.
On katsottava, mitä todella tapahtuu.
Ajatus oli, että Irak pysäyttäisi Iranin, -
mutta todellisuus on päinvastainen.
Irakissa on šiiahallinto, joka on riippuvainen Iranista.
Irak ei todellakaan ole mikään puskurivaltio Irania vastaan.
Iran on levittäytynyt esimerkiksi Sindžarin alueelle, -
josta ammuttiin ohjuksia Israeliin.
On turha haaveilla, että Irak olisi puskurivaltio Irania vastaan.
Hajoaminen olisi viimeinen naula arkkuun.
Se naula on jo lyöty.
Kurdistanin sijainti on tärkeä tekijä -
Lähi-idän valloille, -
joiden tukea Kurdistanin aluehallinto ei onnistunut saamaan.
Tohtori Cohen Yanarocak, -
voiko tilanne vielä kääntyä toiseen suuntaan?
Enpä usko.
Turkissa on vaalit vuonna 2019.
Siihen asti Erdogan pitää kiinni -
liitostaan Turkin nationalistien kanssa.
Siksi Turkin ja kurdien rauhanprosessi tuskin etenee.
Erdogan ei siis pehmennä kantaansa kurdihallintoa kohtaan.
Hän pitää sitä uhkana Turkin turvallisuudelle pitkällä aikavälillä.
Turkki haluaa säilyttää status quon.
Se ei halunnut kurdihallintoa Bagdadin tiukkaan otteeseen, -
mutta toisaalta se halusi käyttää kurdihallintoa -
saadakseen halvempaa öljyä -
ja viedäkseen sitä muihin maihin, kuten Israeliin.
Turkki halusi siis heikentää Bagdadia kurdihallinnon avulla -
antamatta sen kuitenkaan itsenäistyä.
Jos se tasapaino järkkyy, -
Turkin sisäisen kurdikysymyksen takia -
Turkki ei enää ole voinut tukea kurdihallintoa.
Kuten sanoin, Israel on ollut yksi tärkeimmistä, ellei tärkein, -
kurdien itsenäisyyshankkeen tukija.
Tai sen ainut tukija.
Herra Oren, miten Israel tukee kurdeja, -
ja voisiko Israel tehdä enemmänkin -
kurdien itsenäisyyshankkeen hyväksi?
Ei voi.
Israel on tehnyt parhaansa -
antamalla heille tiedustelutietoa -
ja muuta apua.
Tärkeitä on ollut se, -
että Israel on yrittänyt käyttää vaikutusvaltaansa Washingtonissa.
Ongelma on, että Lähi-idässä on sekä vakituisia että ohikulkijoita.
Vakituisia ovat Turkki, Iran, Syyria, ja myös Israel, -
mutta Yhdysvallat on vain läpikulkumatkalla.
Se tulee tänne suurella voimalla, jos täällä on jokin kriisi, -
mutta sitten se lähtee.
Asiat jäävät paikallisten hoidettaviksi.
Iranilaiset ja turkkilaiset ovat kärsivällisiä, -
ja ehkä israelilaisetkin.
Amerikkalaisten lähdettyä he voivat tehdä mitä tahtovat.
Trumpin hallinto ei jää Lähi-itään.
Vaikka Trump selviäisikin poliittisesti, -
USA:n hallinto ei halua jäädä, joten Israelistakaan ei ole apua.
Professori Bengio, voiko Israel auttaa?
Puhuisin mieluummin kurdien suhtautumisesta Israeliin.
Barzani ja muut eivät ole puhuneet Israelin tuesta, -
vaikka kaikki israelilaisjohtajat kannattivat kurdivaltiota.
Kurdi-intellektuellit vastustavat -
Irakin, Syyrian, Turkin ja Iranin syytöksiä, -
joiden mukaan Irakiin tulee "toinen Israel".
Kurdit sanovat: "Älkää syyttäkö meitä toiseksi Israeliksi, -
koska olemme taistelleet sata vuotta, -
ja meillä on omasta takaa oikeus valtioomme."
Toisaalta kurdit ottavat siis Israelin tuen ilolla vastaan, -
mutta toisaalta Israel ei voi käytännössä juurikaan auttaa heitä.
Tohtori Cohen Yanarocak?
Toivoin ja odotin Netanjahun YK-puheelta -
kannanottoa kurdien puolesta.
Toisaalta, -
Netanjahun jälkeen puhui Turkin presidentti Erdogan.
Odotin kiinnostuneena, mitä Erdogan siihen sanoisi.
Israel halusi ehkä tasapainotella näiden välillä.
Se halusi ehkä välttää uuden kriisin Turkin kanssa.
Israel ei myöskään halunnut tukea kurdeja liian voimakkaasti, -
koska se saattaisi voimistaa -
kurdien itsenäisyyden vastustusta.
Netanjahu kuitenkin julisti kannattavansa kurdien itsenäisyyttä -
eräässä seremoniassa Israelissa.
Viimeinen kommentti, herra Oren?
Masud Barzani hävisi uhkapelinsä.
Kurdit eivät saaneet enempää, kuin mitä heillä nyt on.
Olisi reilua, jos he saisivat pitää itsehallintonsa.
Kiitos, professori Bengio, herra Oren ja tohtori Cohen Yanarocak.
Kiitos myös katsojille, näkemiin tiistaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta