Tere tulemast Jeruusalemma stuudiosse!
Sellest peale,
kui islamirühmitus Hamas
haaras Gazas 2007. a Palestiina omavalitsuselt võimu,
on Iisrael suhtunud tõrjuvalt kõnelustesse POga,
kuna see ei esinda kõiki Palestiina alasid.
Vaid naasmine Gazasse annaks sellele vajaliku legimiteedi.
Nüüd on see teostumas, kui Fatah' leppis ära Hamasiga.
Iisrael keeldub siiski läbirääkimistest
Iisraeli hävitamist taotleva rühmitusega.
Stuudios on kolonelleitnant reservis Reuven Ben Shalom,
kultuurianalüütik ja The Jerusalem Posti kolumnist,
TV7 analüütik Amir Oren
ja Owen Alterman, i24 Newsi rahvusvaheline korrespondent.
Hr Oren, milline olukord hetkel on?
Nädala pärast tähistame
või vähemalt meenutame
Trumpi valimisvõidu aastapäeva.
Ta on olnud võimul kümme kuud.
Sel ajal on ta korduvalt lubanud
oma Lähis-Ida rahuplaani avaldada.
Sajandi leping on tema jaoks tähtis eesmärk.
Seni on sellest vaid kuulujutte kuuldud.
Ilmselt teatab ta peagi lepingu visandist.
Kuna PO on kõneluste nõrgem pool,
sest Iisraelil on stabiilne valitsus,
on Abbas kohustatud näitama,
et on arvestatav partner.
Trumpi valitsus usub, et ta saab sellega hakkama.
Üks märk sellest on ühisvalitsuse rajamine Hamasiga
pärast Fatah' ja Hamasi leppimiskõnelusi,
mis toimusid Kairos Egiptuse egiidi all.
Trumpi rahuplaani avavoor on ehk peagi käes.
Aeg-ajalt oodatakse USA-lt mingit suurt rahuplaani.
Ootame hinge kinni hoides selle väljakuulutamist.
Ma ei usu, et Trumpil isegi eksisteerib
mingi oma Lähis-Ida poliitika.
Ta jälgib olukorda ja proovib midagi võimaluse korral.
Isegi kui ameeriklased mingit strateegiat esitlevad,
ei tunne nad Lähis-Ida meist paremini.
Isegi kui palestiinlaste leppimine vastu peab,
ei usu ma, et see viiks kõnelusteni Iisraeliga.
Mõlemad pooled on pessimistlikud.
USA võib käivitada pikaajalise protsessi,
kuid vaevalt rahu lähiaastail tuleb.
Tee rahuni viib Riyadhi kaudu, mitte Washingtoni.
Vaid astmeline normaliseerimisplaan Saudi Araabia
ja Pärsia lahe maadega
võib rahuprotsessi käivitada.
Iisrael teeks väikseid samme palestiinlaste suunas
ja araabiamaad normaliseeriksid astmeliselt suhted Iisraeliga.
Iisraeli ja palestiinlaste rahuprotsess
on kaua soikus olnud.
Oleme kuulnud pessimismist
ja alternatiivsest teest Riyadhi kaudu
ning naasmisest 2002. araabia algatuse juurde.
Põhimõtteliselt on tegemist siiski kahe poolega,
Iisraeli riigi ja palestiinlastega.
Palestiinlased olid varem lõhenenud,
kuid püüavad nüüd ühineda.
Iisrael suhtub sellesse umbusklikult.
Aga kui pooled tulevad kõnekustelauda,
mida on oodata?
Kui analüüsida väljastpoolt trende,
demograafilisi arenguid, natsionalismi ja ideoloogiaid,
on pessimism vältimatu.
On alust küsida, miks peaks homne olema parem kui eilne?
Trump toob siiski mingi erinevuse.
Varasemad presidendid ootasid poolte omi plaane,
selliseid nagu Begin ja Sadat esitasid Carterile
kui olid esmalt lepingu raamides kokku leppinud,
või kui Rabin ja Arafat esitlesid oma plaani Clintonile.
Erinevalt Carterist ja Clintonist Trump detailidest ei hooli.
Üksikasjad olid toona optimistlikumad kui tänapäeval.
Trumpi puhul on asi egos.
Ta tahab jätta oma jälje ja dikteerida pooltele mõtet lepingust,
mitte lepingu detaile,
milles pooled peavad omavahel läbi rääkima.
USA võib selles vajadusel osaleda,
Pakkudes näiteks rahastust või julgeolekugarantiisid.
Trump esitab oma plaani.
Seda on teinud teisedki, näiteks Reagan 1982. a.
Trumpi eesmärk on varjutada Obama ja teised eelkäijad.
Ta alustab lõpust, öeldes: "Tahan, et taotleksite seda,
ja kui te oma osa ära ei tee, süüdistatakse teid."
See on hea algatus, kui see rahu toob.
Kol. Ben Shalom, mida teie arvate?'
Olen nõus Trumpi ja tema ajendite suhtes,
kuid mitte selle lääne arusaamaga,
et vahendajale piisab poolte kokkutoomisest
ja need lahendavad oma tüli.
Kas kõik tahavad elada rahus ja harmoonias?
Ei. See ei kuulu mõlema poole narratiivi.
Hamas hakkab kuuluma palestiinlaste juhtkonda
ja tahab Iisraeli hävitada.
Ta ei aktsepteeri viimaste kümnendite ajaloolist arengut.
Ta tahab meist lahti saada ega aktsepteeri meie võitu.
Alles sel nädalal ütles Hamas, et taotleb Iisraeli hävitamist.
Isegi PO saatkond ütles seda Twitteris,
kuid eemaldas peagi avalduse.
Palestiinlased ütlevad Läänele muidugi ilusti,
et tahavad ainult rahu ja 1967. a piire.
Ka Iisraeli pool pole asi nii lihtne. "Sirutame kõigile rahukäe," öeldakse.
Praegune parempoolne valitsus vaevalt usub kahe riigi lahendusse.
Olukord näib ummikus olevat.
Kõnelused on vaid näituseks. Vabandan oma pessimismi pärast!
Hr Alterman, loodetavasti pole te sama pessimistlik.
USA erisaadik Jason Greenblatt on õhutanud Hamasi
aktsepteerima kõiki varasemaid lepinguid,
loobuma Iisraeli hävitamise eesmärgist
ja täitma teisigi USA ootusi
palestiinlastest kõnelustepartneri puhul.
Kas Iisrael suudab vaenlasega rahu teha,
kui see on ühtsuslepingu osa,
või peab vaenlane esmalt mõõdukamaks muutuma?
Ma ei usu isegi ühtsuslepingusse.
Hamas on juba keeldunud relvade mahapanemisest.
Leping võib olla paberil, kuid praktikas ühtsusvalitsust pole,
isegi kui Abbas nõustuks relvade säilitamisega, mida ta ei tee.
Ühtsusvalitsust ei saa olla,
kui Hamas Gaza tänavail ja tunnelites oma relvad säilitab.
Nagu öeldud, lootust eriti pole,
ja isegi kui läbirääkimised toimuksid ainult Abbasiga,
ja isegi kui Hamas loobuks kõigist oma relvadest,
pole palestiinlastel Iisraelile piisavalt pakkuda,
ja nad pole nii usaldusväärsed,
et Iisraelil tasuks nendega lõplikku lepingut teha.
Ainult Lähis-Ida regionaalne korraldus võiks piisavaks ajendiks olla.
Araabia maailmal on pakkuda midagi, mida hindaks isegi Netanyahu.
Kas Iisraeli valitsusel on mandaat palestiinlastele lähenemiseks?
Praegune valitsus pole algusest peale olnud huvitatud
lepingust palestiinlastega.
Praeguses koosseisus ei paista valitsus soovivat sellele teele minna.
Sellele järgneks revolutsioon valitsuses.
Juudi Kodu partei lahkuks valitsusest
ja asemele kutsutaks vasak-tsentristlik Sionistlik Liit.
Teame ajaloost, et kohe pärast Yom Kippuri sõda,
kui PLO nimetati Rabati araabia tippkohtumisel
palestiinlaste esindajaks,
esitasid kaks Iisraeli ministrit Yariv-Shemtovi mudeli.
See nägi ette, et kui PLO loobub Iisraeli hävitamise eesmärgist,
võib Iisrael läbi rääkida ja peakski seda tegema.
See teostus alles 20 aastat hiljem Oslo protsessi ajal.
Vahepeal muutis Iisrael Hamasi PLO vastukaaluks.
Ta uskus, et usurühmitusega on lihtsam tegeleda.
Seda muidugi ei juhtunud.
Pärast Gazast taandumist ja valimisi,
kui Hamas Gazas võimu haaras,
püüti tõesti kõnelusi pidada,
mitte küll lõpliku lepingu teemal, vaid relvarahu asjus.
See oli peaaegu saavutatud, kui rööviti Gilad Shalit.
Kaotasime 11 aastat.
Nüüd paistab Hamasi uus juht Yahya Sinwar seda uuesti proovivat.
Ta on valmis Iisraeliga nõu pidama.
On irooniline, et ta vabastati Iisraeli vanglast Shaliti kokkuleppega.
Ühtsusvalitsusest räägitakse praegu seepärast,
et Sinwari valitsus on Gazas läbi kukkunud.
Iisrael püüab hoolega Gazat püsti hoida,
andes kütust, toitu ja kaupu,
kuid Hamasi juhtkond suunab Iisraeli ja rahvusvahelise abi
oma terroritegevusse.
Hamas läheneb Fatah'le
oma ebaõnnestumise ja gazalaste surve tõttu.
On viga arvata, et Hamas on muutunud
ja toetab nüüd palestiinlaste ühtsust ja rahu Iisraeliga.
Tal lihtsalt pole alternatiivi. Ka Egiptus avaldab talle survet.
Usun, et Hamas püüab POs võimu haarata.
Nad tahavad, et Palestiina omavalitsus
avalikumalt Iisraeli hävitamist toetaks.
Seepärast me ei tahagi nendega läbirääkimisi pidada.
Iisrael oleks pidanud mänguteooria järgi ütlema:
"Oleme valmis kõigiga rahu arutama."
Hamasi puhul see muidugi ei teostu.
Hr Alterman,
kuulnud Iisraeli ja USA nõudmisi,
teatas Hamas tuliselt, et ei tunnusta kunagi Iisraeli,
vaid jätkab oma vastupanu
ehk vägivaldset ülestõusu juudiriigi vastu.
Samuti öeldi, et isegi kui rajataks Palestiina riik,
jätkaks see siiski oma vastupanu,
kuni kogu Palestiina on vabastatud iisraellaste võimu alt.
Kas see distantseerib Iisraeli veelgi kaugemale?
Iisrael ei nõustu kunagi Hamasiga läbi rääkima.
On muidugi tähtis, et Hamas seda ütles
ja oma ametniku Iraani saatis.
Hamasi väitel näidati sellega,
kui jõuliselt põlgab ta Trumpi valitsust ja Iisraeli tingimusi.
Lõpuks on otsustav siiski see,
et Hamas ei loobu relvadest.
Ta tahab liikuda Hezbollah' mudeli suunas.
See muudab dialoogi Iisraeliga võimatuks.
Hr Oren, vaatame veel kord ühtsuslepingut,
mis on võtmeteema kõnelustes Iisraeliga.
Üks tähtsamaid vaidlusi
puudutab verekättemaksu palestiinlaste hõimude vahel.
Palestiinlased koosnevad mitmetest hõimudest,
mida ühendavad vaid ühised elualad.
Kui ühes peres tapetakse vend ja teises ema,
ja üks toetab Hamasi ja teine Fatah't,
kas nad suudavad jõuda rahvusliku teineteisemõistmiseni?
Verekättemaks on teatud hõimudes tavaline komme.
Neid ei unustata
ega anta kunagi andeks,
kuid asi on selles, mida selle osas praktiliselt ette võetakse.
Vägivallaring võib jätkuda.
Kui rääkida isiklikest detailidest,
siis Muhammad Dahlan vastutas POs Gaza sektori eest,
enne kui Hamas tema väed kukutas.
Dahlan oli siis ära.
Egiptus toetab teda
ja tal olevat head sidemed
Iisraeli kaitseministri Avigdor Liebermaniga,
kuna Dahlani peetakse Abbasi ja Hamasi vaenlaseks.
Dahlan on muutnud oma vaenlased koostööpartneriteks.
Palestiinlased võivad vähemalt praegu
oma erimeelsused vaiba alla pühkida.
Nad alustasid kergematest teemadest
et mitte torpedeerida projekti esmalt relvadest rääkimisega.
Õnnestumise võimalusi paistab olevat.
Toon ühe analoogia.
Menachem Begin juhtis väikest Iisraeli opositsiooniparteid,
nimega Herut,
mis lisaks Läänekaldale tahtis vallutada ka Jordani idakallast,
mida valitses Hašimiidi kuningriik.
Seejärel ta rahunes maha ja ühines Liberaalparteiga
ning oli ministriks Tööpartei juhitud valitsuses.
12 aasta pärast sai temast peaminister.
Ta ei jäänud ideoloogiks.
Yahya Sinwar näib sama tüüpi juhina.
Saame näha, kas Hamasi sõjaline tiib teda ka edaspidi toetab.
Ta võib nende jaoks liiga mõõdukaks muutuda.
Plaanis on vähemalt
Kvarteti ehk EL, USA, Venemaa ja ÜRO tingimuste täitmine.
Kui ta otsustab tunnustada Iisraeli eksistentsi
ja Oslo lepingut, millega loodi Palestiina omavalitsus,
on ta täitnud läbirääkimiste tingimused,
ja Trumpi valitsus võtab teda tõsiselt.
Lähis-Ida regionaalne perspektiiv on muidugi tähtis.
Seda hõlmas 26 aasta eest ka Madridi protsess.
See ei korva siiski Iisraeli ja palestiinlaste vahelist lahendust.
Saudid nõuavad Iisraelilt palestiinlastele järeleandmisis.
Pidasin silmas,
et Iisrael teeks palestiinlastele järeleandmisi,
mille eest araabiamaad laseksid käiku astmelisi meetmeid
Iisraeli heaks.
Kuigi see alternatiiv pole enam laual,
sest Pärsia lahe maad pole sellest huvitatud,
on see siiski hinnaline dialoog selle kohta,
mis viimastel kümnenditel on toimunud.
Kolonel Ben Shalom, aga Egiptus?
Egiptuse algatust tuleb toetada.
Iisraeli valitsus peaks neid toetama.
See ei tähenda,
et peaksime kõiges üht meelt olema.
Muidugi ei taha me terrorirühmitust
oma läbirääkimispartneri koosseisu.
Peame siiski esinema partnerina
ja lahenduse osana, mitte probleemina.
Peame esinema Jordaania ja Saudi Araabia partnerina,
kes kutsub koos nendega Hamasi kõnelustelauda,
tunnustama, et Iisrael on olemas ega kao kuhugi.
Nagu iisraellased aktsepteerisid kaua aega tagasi tegelikkust
ja oma naabreid.
Hr Alterman, kas Egiptus võtab nüüd aktiivsema rolli,
pärast leppimiskokkuleppe vahendamist?
Kaalul on Egiptuse usutavus.
Gaza on Egiptusele muidugi tähtis ja talle ei meeldi Hamas.
Lepingu täidesaatmine
sõltub lõpuks siiski Hamasist ja Fatah'st.
Nad peavad teineteisele järeleandmisi tegema.
Egiptus võib pakkuda ajendeid,
kuid ei suuda sundida pooli lepingut järgima.
Probleem on kolmepoolne,
mitte ainult Iisraeli ja palestiinlaste vaheline.
Asi on Iisraeli, PO ja Hamasi kolmnurgas.
Kõik nad peavad selle eest kallist sisepoliitilist hinda maksma.
Hamas peab loobuma Iisraeli hävitamise illusioonist.
Seda ei juhtu kunagi.
Palestiina omavalitsus peab nõustuma järeleandmistega
palestiina põgenike osas.
Neid ei võeta massiliselt tagasi tegeliku Iisraeli territooriumile.
Mõned tuhanded võidakse võtta.
Neid ei võeta siiski just nendele aladele,
kust nende esivanemad lahkusid.
Iisrael peab kaotama osa asundustest kui mitte kõiki.
Ja peab muidugi asendama teistega
piirkonnad, mida ei tühjendata.
See on võimalik, kui kõigil pooltel on tugevad juhid,
kes tahavad teha järeleandmisi ja suudavad seda.
Salajased kõnelused võivad juba toimuda.
Seda ei saa alustada rahukonverentsil,
mille lõpptulemuste kohta pole midagi teada.
Sellest tõuseb vaid kahju, nagu siis,
kui Barak nõudis, et Arafat ilmuks Camp Davidisse,
teadmata ette lõpptulemust.
See viis vägivallani.
Loodetavasti kõnelused juba käivad ja soovitakse järeleandmisi teha.
Kõnelused on olnud ummikus alates 2014. a.
John Kerry olevat hüpanud ühest riigist teise kui jänku,
kui püüdis kõnelusi taaskäivitada, kuid asjata.
Kas see võib seekord õnnestuda,
või on see taas üks USA presidendi katse näidata,
et on püütud midagi ära teha?
Paljud on arvamusel,
et ainsad kõnelused, mis võivad töötada, on salajased.
Meedias võidakse esitleda avalikku protsessi,
kuid sellest protsessist, kus midagi tõeliselt korda saadetakse,
ei teata midagi.
Kaamerate ees öeldu ei peegelda tegelikkust.
Juhid räägivad esmalt oma rahvuslikule publikule,
nagu Netanyahu.
Miks ta ei ütle midagi Lähis-Ida mõõdukate toetamiseks?
Sest ta räägib Likudi liikmetele.
Samuti nagu Abbas räägib oma publikule.
Nad räägivad araabia keeles oma
ja inglise keeles rahvusvahelisele publikule.
Maailm läheb lõksu ja arvab, et rahu tulebki nii kergelt,
nagu hr Oren äsja kirjeldas.
Muidugi on see keerulisem.
Vahel on rahuprotsess edenenud salakanalite kaudu.
1993. a Oslos on selle hea näide.
Vahendajad võivad selles aidata,
isegi kui Oslo protsessis oli vähe vahendamist.
Kui pooled osalevad
ja salajased või avalikud kanalid on avatud,
võib mitmete meetodite kombinatsioon töötada.
Saateaeg on lõppemas.
Hr Oren, kas usute, et salajased kõnelused käivad?
Arvatavasti käivad,
ja tõenäoliselt on ka kaudseid kanaleid.
Palestiinlased kardavad lekkeid Iisraeli pressile.
Nad ei taha jääda vahele läbirääkimistes vaenlasega,
enne kui on saavutatud midagi konkreetset.
Pole mingit maagilist lahendust,
kus üks saab territooriumi maa peal ja teine maa all.
Pärast salajasi kõnelusi
peavad mõlemad rahvad lõpuks lahendusega nõustuma.
Aitäh, kolonel Ben Shalom, hr Oren ja hr Alterman!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri) või ekraanilolevate kanalite kaudu.
Annetada saab ka PayPali kaudu.
Jeruusalemma Stuudio valmib tänu annetustele.
Tõlge: Monika Jaaguri