Tervetuloa Jerusalem studioon!
Syyrian demokraattiset joukot, -
joita Yhdysvallat tukee taistelussa Isisiä vastaan, -
julisti 17. lokakuuta, että Raqqa on vapautettu.
Raqqa oli Isisin pääkaupunki Syyriassa.
Viimeaikaisista käänteistä keskustelevat -
tohtori Nir Boms Tel Avivin yliopiston Moshe Dajan -keskuksesta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja professori Efraim Kam Kansallisen turvallisuuden tutkimuskeskuksesta.
Herra Oren, tämä oli Isisille kova isku.
Kolme kuukautta ja kahdeksan päivää sitten se menetti Mosulin, -
joka oli sen pääkaupunki Irakissa.
Mikä on Isisin tilanne näin suurten tappioiden jälkeen?
Kesäkuussa 2014 -
Isis ilmestyi maailman näyttämölle.
Se valloitti salamasodassa suuria osia Syyriasta ja Irakista, -
muun muassa Mosulin ja Raqqan.
Siinä mielessä Raqqan vapautus on suuri saavutus.
Voitto oli kuitenkin rajallinen, -
koska tapahtumia on arvioitava kolmesta näkökulmasta.
Yksi niistä on Isisin vastainen sota, toinen on Syyrian tulevaisuus, -
ja kolmas on Irakin tulevaisuus.
Kahden viimeisimmän osalta tilanne ei näytä hyvältä.
Irakilla ja Syyrialla ei mene yhtään sen paremmin -
Raqqan vapautuksen jälkeenkään.
Tohtori Boms?
Isis ilmaantui sen jälkeen, kun islamistijärjestöt jakautuivat -
kiisteltyään siitä, -
pitäisikö maa-alueita valloittaa vai ei.
Isis päätti lähteä valloitussotaan, -
mutta sillä on niin paljon vihollisia, ettei se voi onnistua.
Raqqan menettäminen oli siis vain ajan kysymys.
Mutta mitä tapahtuu seuraavaksi?
Isis on fyysisesti voitettu, mutta on jo pitkään pelätty sitä, -
että Isis jatkaa toisessa muodossa.
Tämäntyylinen islamistinen terrori on jo levinnyt -
Eurooppaan ja muualle palanneiden mukana.
Isis on jo ollut osallisena useissa iskuissa.
Isis kostaa tämän menetyksen muualla.
Isis on menettänyt vuoden kuluessa kolme tärkeää etuaan.
Ensinnäkin se on menettänyt -
ainakin 80 prosenttia -
vuonna 2014 miehittämistään alueista -
Syyriassa ja Irakissa.
Isisin halussa on enää vain saarekkeita -
Irakin ja Syyrian harvaan asutuilla raja-alueilla.
Toiseksi se on menettänyt 2/3 rahavirroistaan, -
koska se on menettänyt öljytuloja ja verotettavaa väestöä.
Kolmanneksi se on menettänyt vapaaehtoisia, -
koska sillä ei ole varaa maksaa palkkoja, -
ja koska se näyttää häviävän sodan.
Nämä kolme ovat Isisin tärkeimmät menetykset.
Palaisin mainitsemaanne kesäkuuhun 2014.
Menestyksekäs salamasota innoitti nuoria -
ja houkutteli jihadisteja Jabhat al-Nusrasta, Jaish al-Islamista -
ja muista järjestöistä, joiden taistelu Assadia vastaan oli pattitilanteessa.
Niiden oli vaikea voittaa uusia alueita.
Sitten ilmestyi tämä ääriryhmä, johon he pystyivät samastumaan.
Niinpä he liittyivät Isisiin.
Nyt Isis on vetäytymässä, -
ja mainitsemani järjestöt ovat muuttaneet nimensä.
Jabhat al-Nusrasta tuli Ahrar al-Sham, -
ja Jaish al-Islam on kutakuinkin kadonnut.
Isisillä on kuitenkin vielä 5500 jihadistia.
Liittyvätkö he muihin jihadistiryhmiin, -
joilla on aivan sama ideologia?
Ulkomaisia taistelijoita tuli kahdesta lähteestä, -
idästä, johon voi laskea myös etelän, ja lännestä.
Euroopasta tulleet on joko tapettu -
tai he ovat luovuttaneet ja nyt heitä sopeutetaan takaisin, -
tai sitten he ovat livahtaneet kotimaihinsa tehdäkseen terrori-iskuja.
Idästä, eli Afganistanista, Egyptistä tai Jemenistä tulleet -
jatkavat todennäköisesti taistelua.
Kuten Nigerin tapauskin osoittaa, amerikkalaisille ei ole mitään väliä, -
onko kyseessä Isis, al-Qaida vai Boko Haram.
Nämä taistelevat länttä vastaan, oli heidän nimensä mikä tahansa.
Kenraali McMaster kumppaneineen ovat puhuneet -
Isisin vastaisen sodan tulevasta strategiasta.
He puhuvat samoista resursseista kuin professori Kam äsken.
Resurssit ovat alueellisia tukikohtia, rahaa ja taistelijoita.
Niihin kuuluu myös ideologinen taistelu kerronnasta.
He tietävät sen jatkuvan.
Jos joku komentoketjun ulkopuolinen innoittuu Isisin ideologiasta, -
kukaan ei voi estää häntä ajamasta syyttömien ihmisten päälle -
missä tahansa.
Siinä mielessä taistelu jatkuu.
Vaikka Isis on voitettu, sitä ei ole hävitetty.
Tohtori Boms, jos katsotaan erityisesti itse Syyrian tilannetta, -
monet järjestöt ovat lähteneet alueiltaan -
joko vetäytymisen pakosta tai neuvottelujen seurauksena.
He ovat siirtyneet Idlibin provinssiin, -
joka on nyt Ahrar al-Shamin hallussa.
Turkki harkitsee alueen valtaamista, -
mutta yhä enemmän Isis-taistelijoita on siirtymässä sinne.
Otetaanko heidät lämpimästi vastaan?
Yrittävätkö jihadistijärjestöt liittoutua keskenään -
ja herättää menettäneensä toivon taas henkiin?
Syyrian, tai pikemminkin Venäjän, strategia on kannattanut.
Maan väestörakenne on muuttunut merkittävästi.
Siihen vaikuttaa myös se, että suurin osa pakolaisista on sunneja, -
ja että maahan on tullut paljon šiiataistelijoita.
Siihen liittyy myös sovintosopimus, -
jossa taistelijoita vaadittiin lähtemään muualle.
Heille jätettiin erillinen alue Idlibissä.
Ne taistelijat, joilla on vielä motivaatiota, -
yrittävät tietysti jatkaa taistelua.
Osa heistä lähtee kotiin tai jatkaa taistelua muualla, -
sillä he ovat jo valinneet jihadin tien.
Kotiin palanneet tuottavat ongelmia kotimailleen.
Tiedustelulaitokset seuraavat heitä huolissaan.
Idlibiin jääneet varmaankin ymmärtävät, -
etteivät kapinalliset voita Syyriassa.
He tietävät olevansa seuraavana Isisin jälkeen.
Pari päivää sitten Isisin Jaish Khalid ibn al-Walidia pommitettiin -
Israelin, Jordanian ja Syyrian rajojen yhtymäkohdassa.
Se menetti komentoketjunsa kolmannen kerran tänä vuonna.
Taistelut eivät ole vielä ohi.
Syyrian merkitys siinä taistelussa vähenee, -
kun Assadin hallinto liittolaisineen saa yhä enemmän alueita valtaansa.
Professori Kam, nostaisin esiin eräitä näkökohtia.
Kun Isis voimistui ja sillä oli paljon rahaa, -
Boko Haram ja Ansar Bait al-Maqdis vannoivat uskollisuudenvalan -
Isisin johtajalle Abu Bakr al-Baghdadille.
Yksi syy siihen oli, -
että järjestöjen aiempi liittolainen, Muslimiveljeskunta, -
oli heikentynyt Egyptin tapahtumien seurauksena.
Ne pelastivat taloutensa liittoutumalla Isisin kanssa.
Nyt, kuten sanoitte, Isis on menettänyt 2/3 varoistaan.
Se ei pysty ylläpitämään valtaansa.
Etsiikö esimerkiksi Wilayat Sinai nyt uusia tulonlähteitä -
liittymällä esimerkiksi al-Qaidaan?
En tiedä.
Huippuaikoinaan pari vuotta sitten Isisin päätulonlähde oli Irakin öljy.
Se on menettänyt siitä suurimman osan, ja menettää vielä loputkin.
Se on Isisille suuri ongelma.
Se yrittää helpottaa rahapulaansa -
perimällä maksuja paikalliselta väestöltä, -
mutta Isisin hallitsema väestökin pienenee koko ajan.
Näiden syiden takia uskon, vaikka puoli vuotta sitten en uskonutkaan, -
että Isis häviää tämän sodan.
Suurin menestys, jonka al-Qaida sai syyskuun 11. päivänä 2001, -
ei ehkä ollut jättimäinen terrori-isku, -
vaan Yhdysvaltojen houkuttelu Afganistaniin ja Irakiin -
väärien tiedustelutietojen takia.
Koska USA on ollut jumissa Afganistanissa ja Irakissa, -
ja yritti sitten päästä pois Irakista, -
Irak hajosi ja Iranin valta kasvoi siellä.
Se on suora seuraus Saddamin ja Baath-puolueen kaatamisesta.
Isis yrittää jälleen löytää heikon kohdan, -
joka voi löytyä Afrikasta, Indonesiasta tai Malesiasta.
Sitten se houkuttelee Yhdysvallat peräänsä.
Isis voittaa, vaikka se häviäisikin taistelukentällä.
Jos Isis voittaa joka tapauksessa, -
syyrialaiset häviävät joka tapauksessa.
Näemme kuvan voitosta, -
mutta tämä 250 000 asukkaan kaupunki on lähes raunioina.
Jäljelle on jäänyt kymmenen prosenttia väestöstä -
jonkinlaisella pakolaisstatuksella.
Raqqasta on kuultu kertomuksia massateloituksista, kidutuksista -
ja ristiinnaulitsemisista.
Kaupungin historia ulottuu hellenistisiin aikoihin.
Se on merkittävä myös islamilaisessa perinteessä.
Sen kaikki pääkohteet on tuhottu.
Raqqan ja koko Syyrian tuho on tappio kaikille syyrialaisille.
Tämä voitto on vain alun alkua jälleenrakentamisprosessille, -
joka kestää vähintään vuosia, -
sillä suurin osa väestöstä on kodittomia ja pakolaisia.
Iran näyttää olevan yksi sodan voittajista -
sekä Syyriassa että Irakissa.
Iran on ollut tärkeä tekijä Isisin voittamisessa Syyriassa.
Iranin johtamat šiiajoukot ovat olleet merkittävässä osassa -
Assadin hallinnon rinnalla.
He antoivat Assadille ratkaisevan tärkeää apua.
Irakissakin Iran auttoi Kirkukin valtaamisessa kurdeilta -
ja Mosulin valtaamisessa.
Sekä Syyriassa että Irakissa muistetaan Iranin apu -
Isisin voittamisessa.
Sekä Irakissa että Syyriassa on yhä suuri sunniväestö, -
vaikkakin pienempi kuin ennen.
Niiden omaksuma ideologia on kuitenkin yhä vahva.
Miten Irakin ja Syyrian hallinnot pystyvät muuttamaan -
heidän ajattelutapansa -
näin pitkän vihamielisyyden jälkeen?
Irakin ja Syyrian hallinnot eivät voi tehdä mitä tahtovat.
Ulkopuoliset voimat hallitsevat niitä.
Kaikkien ulkopuolisten valta ei kuitenkaan ole pysyvää.
Yhdysvallat on luvannut rahoittaa Raqqan jälleenrakentamista, -
mutta vain Assadin hallinnon ulkopuoliselle kohteille.
Se ei ole realistista.
Koska iranilaiset ovat siellä ja he ovat Irakin rajanaapureita, -
ja heillä on siellä šiia-aseryhmiä, -
heillä on suurempi vaikutusvalta Irakin hallintoon kuin amerikkalaisilla.
Amerikkalaiset lähtevät kotiin, eivätkä osallistu kansakunnan rakentamiseen.
Se jää siis iranilaisten ja venäläisten väliseksi tahtojen taisteluksi.
Venäjällähän on omat intressinsä.
Amerikkalaiset todennäköisesti lähtevät, -
ja venäläiset jäävät joksikin aikaa omille alueilleen ja Damaskokseen, -
ja iranilaiset ovat kaikkialla.
Arabikevään tuhoisimpia seurauksia -
oli epäonnistuneiden valtioiden romahdus, -
joka johti aseryhmien syntyyn.
Taistelijoiden on nyt etsittävä muita tehtäviä.
He saivat aseita halvalla.
Maasta toiseen kulkee nyt joutilaita ihmisiä, -
jotka eivät osaa muuta kuin taistella, -
ja nyt he ovat katkeroituneitakin.
Sillä on ollut suuri vaikutus, ja se on mahdollistanut Isisinkin nousun.
Valitettavasti olemme jo nähneet, miten taistelu on siirtynyt Irakiin, -
ja sieltä Syyriaan, joten se voi siirtyä sieltäkin eteenpäin.
Iranin ja Venäjän vaikutusvallasta huolimatta -
tätä ilmiötä ei välttämättä voi pysäyttää.
Nämä valtiot ovat edelleenkin suurilta osin epäonnistuneita.
Ne alueet ovat hallinnon ulottumattomissa, -
ja siellä on paljon aseita, joita ihmiset osaavat käyttää.
He saattavat saada myös rahoitusta -
Lähi-idän terrorisoimiseksi.
Vaikka Raqqan voitto on tärkeä, se ei ole vielä loppu.
Isisin kiinnostavin piirre oli sen hallitsemat alueet.
Se oli ensimmäinen terrorijärjestö, -
joka sai vallattua suuria alueita Lähi-idän ytimessä.
Isis menettää jäljellä olevatkin alueensa -
vuoden tai muutaman kuukauden kuluessa.
Isis menettää siis tärkeimmän etunsa.
Isis on jo oikeastaan voitettu, mutta se ei häviä mihinkään.
Se muuttaa taktiikkaansa.
Se suuntaa uusille alueille, etenkin Eurooppaan.
Se jatkaa terroritoimintaansa Euroopassa -
ja ehkä myös Israelissa, joka on nyt ollut sivussa, -
ja ehkä Egyptissä.
Se keskittyy toimintaan, joka ei vaadi omia alueita.
Palaan kysymykseen ideologiasta.
Miten Isisin viholliset taistelevat Isisin ideologiaa vastaan, -
ääri-islamia, jolla on miljoonia seuraajia ympäri maailmaa?
Ideologiaa ei voi kitkeä pois, -
vain sen ulkoisia ilmaisuja.
Mitään ideologiaa -
ei ole pystytty hävittämään, -
ei myöskään kommunismia tai fasismia.
Niiden merkitys vain väheni vähenemistään, -
kun niitä vaalineet maat voitettiin tai ne hajosivat.
Jokaisella ideologialla on kuitenkin omat pienet kannattajajoukkonsa.
Isisin lyhyeksi jäänyt alueiden hallitseminen osoittaa, -
miten hataria liittoumat ovat.
Kirkukin tapaus on siitä hyvä esimerkki.
Vasta viime viikolla kurdit olivat -
USA:n johtaman liittouman pääliittolaisia -
Mosulin ja Raqqan taisteluissa, -
ja yhtäkkiä, kurdien itsenäisyyspyrkimysten takia, -
USA antoi Iranin tukemien joukkojen ja Irakin hallinnon voittaa kurdit.
Siitä tulee mieleen, kun Kissinger petti kurdit vuonna 1975 -
Iranin ja Irakin päästyä sopuun Shatt al-Arabista.
Kun yhdestä vihollisesta päästään, vanhat liittoumat ja intressit palaavat.
Ideologialla ei ole siinä paljonkaan tekemistä.
Tästä ideologisesta taistelusta tulee keskeinen kysymys -
länsimaailmassa.
Yksi näkökohta on turvallisuus.
Tarvitaan paljon yhteistyötä -
kansainvälisen toimeenpanovallan ja tiedustelupalvelujen kesken.
Ratkaisevaa on saada tietoa näiden ihmisten sijainnista -
ennen kuin he räjäyttävät itsensä.
Toinen tärkeä näkökohta on koulutus.
Mitä tehdä Syyrian menetetylle sukupolvelle, -
radikalisoituneille nuorille, -
jotka ovat pitkään altistuneet ääriopetuksille?
He ovat vihaisia ja kokevat menettäneensä kaiken.
Ehkä tärkeintä on löytää ideologisia opettajia, -
jotka tulevat arabi- ja muslimimaailman ytimestä.
Heille on vakuutettava, että tarvitaan muutos.
Tätä vastaan on taisteltava.
Ei riitä, että sen sanotaan olevan epäislamilaista.
On tunnustettava, että käynnissä on kova taistelu, -
ja tarvitaan merkittäviä johtajia tämän taistelun tueksi.
Uusi sukupolvi on palautettava järkiin.
Isis on menettämässä symbolisminsa.
Kalifaatin mielikuva on kadonnut.
Se menetti pääkaupunkinsa Raqqan.
Sen johtaja saattaa kuolla pian.
Ne symbolit, jotka houkuttivat nuoria, ovat hävinneet.
Olemme ehkä käyttäneet väärin sanaa "terrori".
Alun perin se tarkoitti siviiliväestön pelottelua, -
jolla heikennettiin luottamusta hallintoon, -
tai jopa käännettiin väestö hallintoa vastaan.
Se ei tarkoittanut mitä tahansa sabotaasia tai verilöylyä.
Valitettavasti ne jatkuvat tulevaisuudessakin, -
mutta ne eivät enää pelota, koska siitä on tullut normaalia.
Terroriin on totuttu, vaikka siltä ei voi suojautua.
Jos Isisillä on terroriaikeita, se ei onnistu niissä, -
vaikka se tekisi iskuja Lontoossa, Pariisissa tai New Yorkissa.
Ohjelma on lopuillaan. Loppukommenttinne, olkaa hyvä!
Tämä on surullinen voitto.
Syyrialaiset ovat maksaneet siitä kalliisti.
Tämä on vasta alkua.
Työ normaalin tilanteen palauttamiseksi voi kestää vuosia -
ja jopa sukupolvia.
Miten pitkään arvelette Isisin vastaisen sodan jatkuvan?
Fyysisessä mielessä se on lähestulkoon ohi.
Ideologinen taistelu jatkuu vielä pitkään, -
ennen kuin voitto voidaan julistaa.
Parin viime vuosikymmenen aikana on ollut kaksi uutta terrorijärjestöä, -
aluksi al-Qaida ja viime vuosina Isis.
Ne ovat hävittäneet ainakin taistelun, ellei sotaa.
Kysymys kuuluu, -
onko tulevina vuosikymmeninä tulossa taas uusia terrorijärjestöjä?
Siihen emme tiedä vastausta.
Raqqan, Mosulin ja muiden paikkojen vapautukset -
ovat tietysti olleet suuria taktisia voittoja.
Amerikkalaiset ovat kuitenkin oppineet Irakista ja muualta, -
että taistelun vaikein osa on -
turvallisuuden ja vakauden saavuttaminen -
ja se, että monet heimot ja ryhmät haluavat palansa kakusta.
Tässä kaikki tänään. Kiitos, tohtori Boms, herra Oren ja professori Kam!
Kiitos myös katsojille, näkemiin tiistaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta