Tere tulemast Jeruusalemma stuudiosse!
Keset Trumpi valitsuse katseid
taaskäivitada regionaalse kallakuga Iisraeli-palestiinlaste rahuprotsessi
on Egiptus võtnud aktiivse vahendaja rolli.
Kairo vahendustööst ja teistest sihtidest räägivad
Iisraeli endine suursaadik Egiptuses
ja lektor IDC Herzeliyas Haim Koren,
TV7 analüütik Amir Oren
ja Jeruusalemma Avalike Suhete Keskuse teadur Zvi Mazel,
kes on samuti Iisraeli endine suursaadik Egiptuses.
Hr Oren, aidake meil olukorda paremini mõista.
Egiptus on juhtiv araabiariik.
See on ka
rahuprotsessi peamine toetaja.
Aga kui Sadat tuli Iisraeli,
kritiseerisid araablased teda eraldiseisva rahu tegemise eest.
Seepärast püüdsid Egiptuse juhid alati näidata seost
Egiptuse-Iisraeli suhte ja palestiinlaste küsimuse vahel.
Viimane näide sellest on Fatah ja Hamasi leppimine,
mida Egiptus eelmine nädal võõrustas.
Täpselt. Egiptus vahendas palestiinlaste ühtsuslepingu.
Kairo ja Hamasi suhe halvenes
kui praegune president Abdel Fattah al-Sisi
kukutas Moslemivennaskonna presidendi Mohammad Morsi.
See viis vähehaaval blokaadi süvenemiseni Gaza sektori ümber,
mis halvendas suhet veelgi,
nagu ka Hamasi sidemed Wilayat Sinaiga,
kes oli varem
Moslemivenda kuulunud Ansar Bait al-Maqdis.
Seejärel tuli Hamasil sein ette,
kui tema rahastaja Qatar raskustesse sattus.
Egiptus suutis kasutada oma mõjuvõimu
ja sundida Hamasi leppimispakti sõlmima.
Milline osa on Egiptusel Iisraeli-palestiinlaste rahuprotsesis?
Egiptuses on praeguse seisu suhtes
kaks paralleelset mõtteviisi.
Esimene on traditsiooniline mõte palestiinlastest
kui araabiamaailma ühisest murest.
Teine mõte on tekkinud viimastel aastatel
seoses Sisi visandatud täiesti uue julgeolekupoliitikaga.
Selle järgi ohustavad Hamas, ISIS
ja peamiselt Siinail tegutsev Moslemivennaskond
Egiptuse julgeolekut.
Egiptuse poliitika on seetõttu terrorirühmituste vastu suunatud.
Egiptuse juhtiv positsioon võitluses palestiinlaste eest
on vastuolus tema argireaalsusega,
kus Egiptus peab tegema Siinail koostööd Iisraeliga.
Hamas on sattunud kummalisse olukorda.
Egiptus peab teda vaenlaseks,
kuid samas mõistab Egiptus, et õiglase vahendamise nimel
peab ta pidevalt Hamasiga ühenduses olema.
Seepärast ajab ta esmalt palestiinlaste omavahelist leppimist
Hamasi ja Palestiina omavalitsuse (PO) vahel,
misjärel võib rääkida
palestiinlaste ja Iisraeli kõnelustest.
Olukord on keeruline.
Egiptus on parim vahendajariik
Iisraeli ja palestiinlaste vahel.
Ta on seda algusest peale olnud.
Ta on Iisraeli ja palestiinlaste piirinaaber
ning võõrustab Araabia Liigat.
Rahu siiski veel pole, vaatamata ponnistustele.
2007. a, kui Hamas okupeeris Gaza,
muutus olukord keerulisemaks,
kuna Hamas on Egiptuse perspektiivist illegaalne liikumine.
See on olnud illegaalne juba enne Morsi kukutamist.
Kohe pärast võimule tulemist rajas Hamas
iraanlaste rakettide ja varustuse salakaubaveovõrgustiku
Egiptuse ja tunnelite kaudu.
Egiptus ja Hamas on seega alati konfliktis olnud.
Hamasil on olnud sidemeid
salakaubavõrgustiku beduiinide ja Egiptuse islamirühmitustega.
Probleeme on alati olnud,
kuid nüüd on olukord endisest keerulisem.
ISIS kontrollib suurt osa Põhja-Siinaist
ehk Liibüast tulevat salakaubateed.
Hamas peab temaga teatud vormis koostööd tegema.
Lisaks teatab Sisi iga paari nädala tagant,
et tunneleist on leitud
salaja kohale toodud lõhkeainepakette.
Liibüa ja Siinai vahel on pidev liiklus.
Egiptus püüab mingil moel Hamasiga asju ajada.
Millised on võimalused?
Hamasil on raske Fatah'ga ära leppida ja ISISest lahku lüüa.
Usun, et kumbki ei õnnestu.
Hamasil on endiselt Moslemivennaskonna ideoloogia,
vaatamata tehtud muudatustele.
Olukord on keerukas Fatah, Egiptuse ja Iisraeli jaoks.
Kui Lähis-Ida olukorra kohta midagi öelda, siis see on keeruline.
Hamas olevat juba rünnanud ISISt.
Paari nädala eest tehti rünnak Gaza ISISe juhi vastu.
Egiptus nimetas seda positiivseks arenguks.
Hamas püüab distantseeruda
Wilayat Sinaist ja teistest endistest Moslemivennaskonna harudest,
mis on ISISega liitunud.
Kuidas mõjutab see Egiptuse vahendustööd
mitte üksnes Iisraeli ja palestiinlatse vahel,
vaid ka palestiinlaste endi vahel?
Hamasi ja ISISe tüli ei tasu liiga tõsiselt võtta.
See võib olla ajutine.
Süürias on al-Qaeda ja ISIS tõepoolest teineteise vastu,
kuigi nende terrorirühmituste vahel on vaid väikesed erinevused.
Hamas tahab valitseda Gazat ega taha,
et palestiinlaste Islamidžihaad, Wilayat Sinai või teised
ohustaksid tema autoriteeti.
Üks huvitav seik on see, et alati, kui Iisraeli kuskilt rünnatakse,
teeb Iisraeli vasturünnaku
ja nõuab piirkonna valitsuselt seal vastutuse võtmist.
See juhtus mõne päeva eest,
kui süürlased tulistasid õhutõrjerakette
Iisraeli hävitajate vastu Liibanoni õhuruumis.
Nii juhtub ka siis, kui Gazast tulistatakse rakette.
Iisrael ei süüdista siiski Egiptust Siinailt tulistatud rakettide eest,
kuna Iisrael ja Egiptus teevad koostööd.
Lisaks sellele, et Hamas on Moslemivennaskonna haru,
sündis ka PLO Kairos.
Yasser Arafat õppis Kairos
ja Egiptus toetas 1950. aastail fedajeenide liikumist.
Egiptus ei tahtnud Gazat 1948. a sõja järel annekteerida,
kuigi ta oleks seda võinud, nagu Jordaania tegi Läänekaldaga.
Egiptus seadis sinna armeevalitsuse ja jättis Siinai puhvertsooniks.
Ometi peab Egiptus end palestiinlaste eest vastutavaks.
Seetõttu töötab ta siiralt lepingu nimel Iisraeli ja palestiinlaste vahel.
Eelmine nädal tulistas Wilayat Sinai rakette Lõuna-Iisraeli asulate pihta.
Londoni ajalehe väitel
Iisrael reageeris sellele ja ründas vastuseks ISISe objekte.
Iisrael osaleb Egiptuse jõupingutustes Siinail
teineteisemõistmises Egiptusega.
Iisrael ei kuulutanud siiski Egiptust vastutavaks selle eest,
mis Egiptuse territooriumil toimub.
Iisrael suhtub Egiptusse erinevalt kui teistesse araabiamaadesse,
kuna nende sõjaline ja luurekoostöö on suurepärane.
Selle suurepärase koostöö kohta küsiksin teilt, suursaadik Koren.
Koostöö on muidugi erinev sõltuvalt valdkonnast.
Iisraeli Kaitsejõudude endine peastaabiülem Yair Golan
rääkis Egiptuse, Iisraeli ja Jordaania luurekoostööst.
Teame, et Iisrael tahab stabiilsust Egiptusse ja Siinaile
juudiriigi julgeoleku tagamiseks,
kuid sama tähtis Egiptusele on ka Iisraeli stabiilsus
tema enda stabiilsuse tagamiseks.
Mida on Egiptus valmis tegema
Iisraeli ja palestiinlaste lahenduse heaks?
Egiptus on mures regiooni stabiilsuse pärast.
Talle teeb muret 2000 km piirkond Egiptuse ja Liibüa vahel,
Siinai poolsaar ja Sudaani piir.
Terrorismivastane sõda vajab palju koostööd.
Egiptus võtab igasuguse abi meeleldi vastu
stabiilsuse lisamise nimel.
Selles suhtes on Egiptus ja Jordaania samas paadis.
Koostöö on mõlemate huvides.
Kui ISIS sattus Süürias ja Iraagis raskustesse,
muutus ta tugevamaks Siinail.
Siinail ja Liibüas on ISISe vastu raske võidelda.
Egiptusele teevad muret terrorirühmituste sidemed,
ntks Boko Harami tulek Kesk-Aafrika Vabariigist
või ISISe tulek Jeemenist Sudaani kaudu Liibüasse.
Mis tahes koostöö on meie kõigi huvides.
Suursaadik Mazel,
USA president Donald Trump on huvitatud
Iisraeli ja palestiinlaste lõpliku kokkuleppe saavutamisest.
Enne Jared Kushneri ja Jason Greenblatti saatmist
kutsus ta kohtuma Saudi Araabia, Jordaania, mõnede emiraatide
ja Egiptuse juhid.
Trump tahtis kuulda nende seisukohti asjade suhtes.
Egiptusel on tähtis roll Trumpi pürgimustes
regionaalse rahulepingu suunas.
Egiptus on ju suurim araabiariik ja üks kahest,
kellel on Iisraeliga rahuleping.
Kas Egiptus on kaotanud oma vahendajarolli
Kairo ja Washingtoni keeruliste suhete tõttu?
Kindlasti mitte.
Egiptuse ja USA suhe on muutunud keerukamaks.
Mubaraki ajaljuhtis Egiptus Iraani vastast rinnet,
kuhu kuulusid Saudi Araabia ja Araabia Ühendemiraadid.
Koostöö läks hästi, kuid Obama rikkus kõik ära.
Trump püüab seda nüüd taaselustada.
Ta rääkis Riyadhis uuest Iraani-vastasest rindest.
Peagi pärast seda puhkes siiski Qatari kriis.
Seda rinnet enam pole.
Pärsia lahe maad ei saa keskenduda Iraani-vastasele võitlusele.
Trumpi Lähis-Ida poliitika on ebaõnnestunud
Iisraeli, palestiinlaste ja Egiptuse suhtes.
Tuleb siiski kohe lisada,
et Egiptuse ja USA vahel on muuhulgas probleeme seetõttu,
et Egiptusel on sidemed Põhja-Koreaga.
Seepärast kehtestas USA Egiptusele sanktsioonid.
Ta külmutas osa oma sõjalisest abist.
Mubaraki ajal hästi toiminud koostööd enam pole.
Trump pole leidnud viisi meie tagasi kokku toomiseks
eriti Iraani ja terrorismi vastasel rindel.
Ühe asja suhtes tasuks eriti mures olla.
Pärast kõiki neid aastaid
pole Sisi ikka veel võitnud Siinai mässulisi.
Mõne päeva eest tapsid nad kuus sõdurit.
Samal ajal ründasid nad panka ja kirikut El Arishis
ning tapsid vähemalt 6 politseinikku ja turvameest.
Surma sai ka kümme ründajat.
Osa El Arishist muutus sõjatandriks.
Terroristid on ikka veel tugevad,
kuigi Egiptuse armee on võidelnud Siinail aastaid.
Egiptusel on seal lennukeid, helikoptereid ja mida kõike.
Olukord on raskem kui välja öeldakse.
President Sisi kutsus kokku
julgeoleku-, luure- ja armeeametnikud.
Presidendi esindaja teatel
arutati Põhja-Siinai teemat.
Teisteks teemadeks olid näiteks uus El Alamein.
On möödunud 75 aastat sellest,
kui kindral Montgomery El Alameinis Rommeli võitis.
Ilma selleta me siin ei istuks.
Tähtsaim teema on siiski Põhja-Siinai.
Tõenäoliselt teeb Egiptus rünnaku
nii konkreetsetel kui sümboolsetel põhjustel.
Kui Egiptuse tohutu armee terroriste kontrolli alla ei saa,
võib president Sisi vallandada need, kes võitlust juhivad
ja alustada Siinai maharahustamiseks uut võitlust.
Uut strateegiat.
Suursaadik Koren, mida teie arvate?
Minu ametiajal,
kui Obama oli USA president,
olid egiptlased
USA valitsuse suhtes vaenulikud.
Nad väitsid korduvalt, et ameeriklased ei mõista Egiptuse olukorda.
Egiptlastel on nüüd Trumpi suhtes suured ootused.
Trump püüab Lähis-Idast aru saada.
Kui meie ehk Egiptus, Iisrael, Jordaania ja AÜE
räägime ebaametlikust liidust sunniitlike riikide ja Iisraeli vahel,
mõistab Trump Iraani tähendust selles kontekstis,
kuid Qatari ja Türgi tähendust mitte.
Egiptuse silmis Qatar sellesse liitu ei kuulu.
Mainisite lepingut palestiinlastega.
See on raskem kui välja paistab.
Tahetakse reastada asjad, mille suhtes ollakse ühel nõul.
Need on terrorismivastane võitlus,
USA juhitud Iraani vastane rinne
ning Qatari ja Türgi isoleerimine,
sest nad ei saa selles osaleda.
Kas tohin kommenteerida?
USA presidendid on erinevad.
Demokraadid keskenduvad väärtustele ja inimõigustele
ning vabariiklased huvidele.
See selgitab muutust Obama ja Trumpi vahel.
Minu meelest on väärtused lihtsalt erinevad.
Paljud Lähis-Ida ja Euroopa maad investeerivad nüüd Sisi Egiptusse,
kuna nad peavad Sisit oluliseks
Põhja-Aafrikast lähtuva immigratsiooni tõttu.
Hiljuti leppisid Saudi Araabia ja Itaalia kokku
laenudes või investeeringutes Egiptusele
usalduse märgiks selle juhtkonna ja majanduse suhtes.
Egitpusel läheb majanduse vallas üsna hästi.
Majandusseis paraneb.
Jah, see on kaugel heast.
Makromajanduse näitajad on head.
Kasv on 4,3 protsenti aastas,
mis on üsna hea,
kuid Egiptus vajab 7-8 %, et alaarengust välja pääseda.
Sisit takistavad rahutused Siinail.
Kuna Obama jättis Egiptuse hooletusse,
pöördus Sisi Venemaa poole ja ostis relvi sealt.
Venemaa rahastab nüüd Egiptuses tuumatehast.
Egiptus on Süürias Venemaa kõrvale tõusnud.
Ta aitab Venemaad, Türgit ja Iraani Astana protsessis.
Ta on korraldanud Kairos paar-kolm korda kohtumisi
mõõdukate sunniidi rühmituste vahel, et neid Astanasse sundida.
Nad nõustusid vastumeelselt.
Egiptus on olnud läänemeelne, tal on rahu Iisraeliga
ja suhted Ameerikaga olid head.
Obama rikkus kõik ära, ja Trump ei suuda seda kahju parandada.
Ei jääd muud üle, kui öelda, et see on komplitseeritud.
Saateaeg on otsakorral. Viimased kommentaarid palun.
Suursaadik Koren,
kas usute, et Egiptus pühendub üha rohkem
Iisraeli ja palestiinlaste rahuprotsessile?
Egiptlased osalevad selles aktiivselt edaspidigi
hoolimata raskustest,
mida nad tunnevad paremini kui keegi teine.
Nad on kannatlikud, kuna mõistavad,
kui tähtis on pooli veenda.
Nad mõistavad ka Lähis-Ida konteksti
Iisraeli ja palestiinlaste rahupürgimuste osas.
ÜRO, EL, USA ja Venemaa kuuluvad globaalsesse Kvartetti,
kuid eksisteerib ka Lähis-Ida Kvartett:
Iisrael, Jordaania, Egiptus ja palestiinlased.
Egiptuse juhtroll on tähtis.
Sadati päevist alates
pole nähtud nii otsustavat ja koostöövõimelist juhti kui Sisi.
Loodetavasti pääseb ta atentaatidest ja revolutsioonidest.
Sisi on parim juht Lähis-Idas.
Ta on rahulik ja teab, mida teeb ning teeb seda hästi.
Teda ümbritsevad siiski liiga rasked olukorrad.
Ta vajab Euroopa ja Ameerika tuge.
Peame siinkohal lõpetama.
Aitäh, suursaadik Koren, Amir Oren ja suursaadik Mazel!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Nägite äsja Jeruusalemma Stuudiot.
TV7 Jeruusalemma tööd saab toetada helistades Eesti annetustelefonil
900 1777 (kõne hind 7 euri) või ekraanilolevate kanalite kaudu.
Annetada saab ka PayPali kaudu.
Jeruusalemma Stuudio valmib tänu annetustele.
Tõlge: Monika Jaaguri