Tervetuloa Jerusalem studioon!
Trumpin hallinto päätti yllättäen -
peruuttaa osan tuestaan Egyptin terrorinvastaiselle sodalle -
ihmisoikeusongelmien vuoksi.
Järkyttynyt Egypti harkitsee uudelleen riippuvuuttaan USA:n tuesta -
ja kääntää ulkopolitiikkansa kohti Moskovaa.
Tästä keskustelevat suurlähettiläs Tsvi Mazel -
Jerusalemin poliittisesta tutkimuskeskuksesta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja professori Zeev Hanin Arielin yliopistosta, tervetuloa!
Herra Oren, mikä on tämänhetkinen tilanne?
Keskustelumme otsikko voisi olla "Presidentti, faarao ja tsaari".
USA:n presidentit tulevat ja menevät -
neljän tai kahdeksan vuoden välein, -
mutta kaksi muuta hallintoa ovat vähemmän demokraattisia.
Faarao on kenraali Abdel Fattah al-Sisi, -
ja tsaari on Vladimir Putin, -
olkoot viralliset nimikkeet mitä ovat.
Yhdysvaltain presidentti ei pysty vastaamaan kenraali Sisin toiveisiin.
Häntä rajoittavat kongressi ja lait, -
jotka koskevat sotilaallisen tuen antamista -
ihmis- ja kansalaisoikeuksia rikkoville maille.
Niinpä presidentti Sisi matkustaa Moskovaan.
Hän lähestyy Putinia ja etääntyy hieman Trumpista.
Suurlähettiläs Mazel, -
vaalikampanjansa aikana Donald Trump sanoi, -
ettei hän aio sekaantua Egyptin sisäisiin kysymyksiin.
Hän on sanonut arvostavansa Egyptin presidenttiä.
Tavatessaan tosiaan -
nämä johtajat ilmaisivat olevansa tyytyväisiä yhteistyöhön -
ja odottavansa yhteistä linjausta taistelussa terrorismia vastaan.
Kysyisin USA:n kongressin ja lainsäädännön tuomista haasteista.
Abdel Fattah al-Sisi, joka pystyi syrjäyttämään Muslimiveljeskunnan, -
vanhimman islamistijärjestön, -
järkyttyi USA:n päätöksestä.
Nyt Moskova tietysti tarjoilee hänelle herkkupaloja, -
jotta hän vahvistaisi suhteitaan Venäjään.
Päätöstä on vaikea käsittää.
Kuten sanottu, -
Trump lupasi kampanjassaan, -
ettei USA enää sekaannu liittolaistensa sisäisiin asioihin, -
vaan kohtelee niitä ystävinä, kuten pitääkin.
Egypti on järkyttynyt, samoin Israel.
Monet amerikkalaisetkin ihmettelevät, -
miksi Trump antoi ulkoministeriön pidättää -
Egyptin sotilaallisesta avusta noin 300 miljoonaa dollaria.
Ehkä Trump ei tiennyt siitä.
Päätöksen taustalla on Leahy-laki, -
joka velvoittaa pidättämään osan sotilaallisesta avusta, -
mikäli maassa on ihmisoikeusongelmia.
Asia on kuitenkin ulkoministeriön harkinnan varassa.
Tillersonilla on vapaat kädet.
Miksi hän teki sen, vaikka hänen pitäisi tietää, -
että päätös on ristiriidassa Trumpin linjan kanssa?
Oliko se väärinkäsitys vai tahallinen teko?
Sitä emme tiedä.
On kuitenkin tärkeä muistaa, -
että tämä ongelma alkoi jo Obaman kaudella.
Obama kylmensi USA:n suhteet Egyptiin -
ja pidätti suuren osan sotilaallisesta avusta, -
koska Sisi syrjäytti demokraattisesti valitun presidentin.
Sisi teki kuitenkin oikein.
Muslimiveljeskunnan syrjäyttäminen teki hyvää Lähi-idälle, -
samoin USA:lle, Venäjälle ja Israelillekin.
Obama ihastui Muslimiveljeskuntaan.
Hän piti sitä aitona, arabimaailmaa palvelevana islamilaisena liikkeenä.
Sisi tarvitsee USA:n sotilaallista tukea -
Siinain terroristien voittamiseksi.
Hän tarvitsee teknologiaa ja investointeja.
Niinpä hän lähestyi Moskovaa ja Kiinaa.
Egyptillä ja Venäjällä on nyt merkittävä ja mutkikas suhde.
Palaamme tähän myöhemmin.
Professori Hanin, olette Venäjän ulkopolitiikan asiantuntija.
Miten Moskova hyödyntää ulkoministeri Tillersonin päätöksen, -
oli se sitten erehdys tai tahallinen teko?
Siihen liittyy kolme kysymystä.
Ensinnäkin, mitä Venäjä haluaa, -
toiseksi, pystyykö se siihen, -
ja kolmanneksi, mitä se tekee?
Vastaan niistä jokaiseen.
Ensinnäkin Venäjä haluaa takaisin Lähi-itään.
Venäjä tietää, ettei sen kansallisvaltion identiteetti toimi, -
vaan sen on palattava imperialistiseen identiteettiin.
1700-luvulta lähtien -
jokaisen imperialistisen vallan on pitänyt olla läsnä Lähi-idässä.
Siksi Venäjä haluaa palata Neuvostoliiton jalanjäljille.
Moskovassa ymmärretään, -
että arabi- ja muslimimaailmassa on seisottava kahdella jalalla.
Toinen jalka voisi olla Iran tai Israel.
Jonain päivänä Iran ja Israel ovat ehkä Venäjän ainoat liittolaiset, -
niin kummalliselta kuin se kuulostaakin.
Toisaalta, mihin Venäjä pystyy?
Se ei pysty hävittämään Lähi-idästä ketään.
Se pystyy vain täyttämään tyhjän tilan.
Sen se tekee yhteistyössä lännen kanssa.
USA lupasi, -
että Venäjä osallistuisi vallanjakoon Irakissa Saddamin kaaduttua, -
ja Libyassa Gaddafin kaaduttua.
Putin suostui siihen, mutta tajusi sitten, ettei sitä toteutetakaan.
Nyt hän ottaa kaiken, minkä voi.
Siksi hän käyttää hyväkseen Egyptin tilannetta -
ja USA:n hallinnon sisäistä kuilua, -
joka näyttää nyt syntyneen Tillersonin ja Trumpin välille.
Trump ei silti nyt vaihda ulkoministeriä.
Venäläiset tutkivat tilannetta ja miettivät, -
mitä he voivat tehdä vahvistaakseen valtaansa Lähi-idässä.
Viimeinen kysymys on, pystyvätkö he siihen.
En usko heidän pystyvän siihen täysimittaisesti -
taloudellisista, diplomaattisista ja sotilaallisista syistä.
Läsnäolo Syyriassa on tullut Venäjälle kalliiksi.
Tuki on neljä prosenttia Venäjän raaka-aineviennistä, -
ja noin puoli biljoonaa dollaria sen ulkomaanvaroja -
on pakotteiden alaista.
Kansa ei ole kovinkaan innoissaan ulkomaanseikkailuista.
Moskovan kaupunginvaaleissa -
oppositio sai kolmasosan paikoista.
Se viestii Putinille, että huomio pitäisi siirtää sisäisiin asioihin.
Emme siis tiedä, mitä tapahtuu.
Herra Oren, -
presidentti Barack Obaman linja Syyriassa oli hyvin passiivinen.
Yhdysvaltojen vetäydyttyä sinne jäi tyhjiö, -
jota venäläiset pääsivät täyttämään.
Nyt Yhdysvallat on taas vetäytymässä -
ja jättämässä tilaa Venäjälle.
Miten suuret mahdollisuudet Venäjällä nyt on?
Viime maaliskuussahan -
Venäjä lähetti joukkoja Egyptin tueksi Libyaan.
Miten merkittävä tämä käänne on?
Voidaan kysyä, onko tämä mahdollisuus vai ansa?
Onko tämä Venäjälle lupaava tilaisuus, -
johon kannattaa tarttua innolla, -
vai tuleeko Venäjä vedetyksi suohon?
On hyvä muistaa, että USA:n ulkopolitiikka on aina ollut naiivia.
Amerikka on luvannut itselleen, ja siten koko maailmalle, -
"elämän, vapauden ja onnen tavoittelun".
He eivät koskaan kysy: "Entä jos voi saada vain kaksi niistä?"
Mikä on tärkeysjärjestys? Mistä voidaan luopua?
Egyptiläiset tietävät, että kaikkia kolmea ei voi saada.
Vapautta ei voi olla maassa, -
jossa Muslimiveljeskunta horjuttaa yhteiskunnan perustuksia.
Hallinto on vakautettava ensin, kuten Sisi teki.
Elämästä puheen ollen, maassa on 90 miljoonaa asukasta, -
joista monet kuolevat nälkään, ellei maan talous vakaudu.
Esimerkiksi Eisenhower oli kyllin viisas sanoakseen, -
että vaikka joku Latinalaisen Amerikan johtaja oli lurjus, -
"hän on silti meidän lurjuksemme", -
eikä häntä saa päästää Neuvostoliiton käsiin.
Sisi ei välttämättä kohtele oppositiota miellyttävästi, -
eikä niitä, jotka auttavat terroristeja -
vastoin Israelin, USA:n ja koko maailman etua.
Sisiä pitää auttaa, kuten Israel huomautti.
Mutta miten voimakkaasti Venäjä hyödyntää tilannetta?
Venäjä auttaa nyt perustamaan ydinlaitosta Välimeren rannalle -
Aleksandrian lähelle.
Venäläisten aktiivisuus on kuitenkin rajallista.
He eivät hyppää täysillä mukaan, -
koska he muistavat, miten viime kerralla kävi.
Presidentti Sadat potkaisi heidät ulos kääntyessään USA:n puoleen.
Suurlähettiläs Mazel, sanoitte, että Israelkin yllättyi USA:n päätöksestä.
Israel pitää vakaata Egyptiä strategisena etunaan -
Lähi-idän monien uhkien keskellä.
Miten Israel voi auttaa Egyptiä säilyttämään vakautensa -
ja helpottaa Kairon ja Washingtonin välistä dialogia?
Israel haluaisi Egyptin pysyvän hyvissä väleissä USA:n kanssa.
USA:n presidentti on tärkeä Lähi-idän poliittiselle tasapainolle.
Kun Obama vetäytyi Lähi-idästä, kaikki muuttui.
Venäjän väliintuloa ei pidä vähätellä.
Venäjä rahoittaa ydinlaitoksen rakentamista -
27 miljardin dollarin matalakorkoisella lainalla 30 vuodeksi.
Venäjä on jo toimittanut noin 40 taisteluhelikopteria -
Siinain taisteluja varten.
Se lähettää myös MiG-29-hävittäjiä.
Tällä hetkellä egyptiläisillä ja venäläisillä laskuvarjojääkäreillä -
on yhteinen sotaharjoitus Etelä-Venäjällä.
Venäjä lupasi rakentaa muutaman projektin Suezin uudella kanavalla.
Venäjä on siis tosissaan palannut Lähi-itään.
Sitä ei voi verrata Neuvostoliittoon, -
mutta Syyriassa se on pelastanut Assadin.
Sisillekin se on antanut paljon tukea.
Sillä suuri taloudellinen ja poliittinen merkitys.
Avatessaan suhteen Venäjään Sisi tarvitsi silti Yhdysvaltoja, -
mutta hän voi silti kääntyä myös Venäjän ja Kiinan puoleen.
Egypti on nyt liittymässä BRICS:iin, -
joka on merkittävä kiinalais-venäläinen järjestö.
Se on huono juttu meille ja amerikkalaisille.
Venäjän läsnäolo ei ole hyväksi.
Venäjä on myös Libyassa.
Venäjän joukot ja helikopterit pääsivät sinne Egyptin avulla.
Venäjä vaikuttaa nyt Libyassa, Syyriassa ja Egyptissä.
Sitä en tiedä, miten pitkäaikaista se on, ja onko se Venäjälle ansa.
Vielä yksi lause.
Venäjä on nyt vahva Syyriassa, mutta Syyrian sota jatkuu vielä.
Vaikka Assad on voittanut, -
kurdit eivät ole tyytyväisiä venäläisten yhdistämään Syyriaan.
Sunnikapinalliset ovat nyt heikkoja, -
mutta jossain vaiheessa he aloittavat terrorisodan Venäjää vastaan.
He eivät pidä Venäjästä.
Keskustelemme siitä ensi viikolla.
Professori Hanin, -
Venäjähän ei anna rahallista tukea Lähi-idän liittolaisilleen, -
vaan auttaa niitä suurilla asekaupoilla ja muilla kauppasopimuksilla -
vahvistaakseen omaakin talouttaan.
Sillähän ei ole varaa maksaa suuria summia -
ulkopolitiikkansa toteuttamiseen.
Käyttääkö Venäjä sitä keinoa Egyptin kohdalla?
Puhuimme ydinreaktorista, joka tuottaa Egyptille merkittäviä tuloja, -
mutta sillä on suuri vaikutus Venäjänkin talouteen.
Lisäksi Venäjä on myynyt Egyptille S-300-ohjuksia -
ja muita sotavalmiuksia.
Alkaako Venäjä toimittaa Egyptille edistyksellisempiäkin aseita?
Olen monesti kuullut Moskovasta, -
että ideologisia sopimuksia -
on turha pelätä.
Niitä Venäjä ei enää tee. Kaikki on puhdasta liiketoimintaa.
"Jos et halua meidän myyvän jotain jollekin hallinnolle, -"
myymme mielellämme samat teillekin."
Noin 95 prosenttia Venäjän viennistä on raaka-aineita.
Loput viennistä on teollisuustuotteita, -
joista 80 prosenttia on asevientiä.
Puolet aseviennistä suuntautuu Lähi-itään.
Venäjä myy kelle tahansa.
Venäjä on kiinnostunut yhteistyöstä Egyptin kanssa, -
koska se tahtoo lähestyä sunnimaailmaa.
Assadin hallinnon tukeminen on vieraannuttanut Venäjän -
länsimielisistä maltillisista sunnimaista.
Turkin lähentymisen jälkeenkin?
Niin, varsinkin arabimaailmasta.
Arabit eivät pidä Turkin neo-ottomanismista.
Venäjä on tehnyt kaasusopimuksia esimerkiksi Persianlahden maissa -
ja infrastruktuurisopimuksia Saudi-Arabiassa, -
mutta niitä ei ole toteutettu.
Riippumatta siitä, mitä Egyptissä tehdään, -
läsnäolo siellä on tärkeää.
En ole täysin samaa mieltä suurlähettiläs Mazelin kanssa.
Venäjän läsnäolo Lähi-idässä ei ehkä ole niin kauheaa Israelille.
Keskustelimme puolitoista vuotta sitten -
Venäjän ja Turkin lähentymisestä ja muka uudesta yhteistyöstä.
Nyt taas puhutaan näiden maiden riidoista ja jännitteistä.
Venäjä, Israel ja Egypti saattavat muodostaa kolmion -
kaasukilpailussa Turkkia vastaan.
Tilannetta on seurattava tarkkaan.
Siinä voi käydä huonosti, tai sitten paremmin kuin odotimme.
Vladimir Putinia on nähty televisiossa niin pitkään, -
että häntä pidetään itsestäänselvyytenä.
Hän on kuitenkin historiallinen henkilö.
18 vuoden ajan hän on ollut joko pääministeri tai presidentti.
Hänet valitaan kuulemma seuraavallekin kaudelle.
Onpa yllättävää! Se ei ole koskaan näkynyt mielipidekyselyissä.
Tarvitaan tarkempia tutkimuksia.
Putin ei jää historiankirjoihin vain Venäjän suurjohtajana, -
vaan myös Lähi-idän luottamusmiehenä, -
koska muut johtajat tulevat ja menevät, -
eivätkä pysty toteuttamaan lupauksiaan.
Putin on niittänyt mainetta Syyriassa ja nyt Egyptissä.
Hän kutsuu nyt Egyptiä mukaan Syyriaan, -
Astanan neuvotteluihin ja tulitaukovyöhykkeiden valvontaan.
Hänellä on strategista näkemystä, jonka Israelinkin on huomioitava.
Trumpin hallinto ei kuitenkaan anna Venäjän haalia kaikkea itselleen.
Suurlähettiläs Mazel, -
presidentti Donald Trump on jo ilmoittanut selvittävänsä -
Leahy-lain tuottamia ongelmia.
Hän etsii keinoa tilanteen korjaamiseksi Egyptin kanssa.
Miten se onnistuu?
Se on totta, -
mutta arvioimme johtajia -
heidän tekojensa mukaan.
Tätä on vaikea käsittää.
Käytännön tosiasia on, -
että Syyrian ratkaisu on oikeastaan Venäjän ratkaisu.
Se on huono juttu Israelille ja hyvä Iranille.
Se että Egypti linjaa ulkopolitiikkansa Venäjän mukaan, -
on huono asia Israelille, -
vaikka meillä on hyvät suhteet Egyptiin turvallisuustasolla.
Egypti tukee Venäjän ratkaisua -
ja hyväksyy jopa Iranin läsnäolon Syyriassa.
Iran on pahin vihollisemme.
Se tunkeutuu myös Libyaan, -
josta tulee terroristeja ja salakuljetetaan aseita Siinaille.
Venäjä ei pysäytä sitä.
Amerikka on paras liittolaisemme, -
ja ehkä Sisikin pitää sitä sellaisena, -
mutta se liittolainen ei tee mitään, -
tai emme nyt ymmärrä, mitä se tekee.
Mitähän tästä kaikesta seuraa?
Kaikki yrittävät nyt analysoida, -
mikä USA:n linja oikein on, edes Lähi-idässä.
Unohdetaan Pohjois-Korea ja Kiina.
Emme ymmärrä sitä.
Trump on ollut vallassa seitsemän kuukautta, -
ja Venäjä tunkeutuu yhä syvemmälle Lähi-itään!
Professori Hanin, -
pidetäänkö Venäjää Lähi-idässä sellaisena vakauttavana tekijänä, -
johon voi turvautua nyt kun USA ei enää pysty siihen rooliin?
Jotkut pitävät sitä sellaisena, -
mutta suurempi osa pitää sitä -
pikemminkin epävakauttavana tekijänä.
Venäjä ei pysty investoimaan Lähi-itään niin paljon, -
että siitä olisi Yhdysvaltojen korvaajaksi, -
edes Turkin tai Iranin kohdalla.
Moskovan on siis tehtävä jonkinlainen sopimus.
Mielessäni on toinenkin tärkeä kysymys.
Onko Egyptillä vain symbolinen merkitys Venäjälle, -
vai haluaako Venäjä muuttaa pelin täysin?
Siihen se tuskin pystyy.
Ohjelma on lopuillaan. Loppukommenttinne, olkaa hyvä!
"Sisi" on "Isis" takaperin.
Emme ole vielä puhuneet Isisistä, -
mutta kun Isis on hävitetty Raqqasta, Mosulista ja muualta, -
Lähi-idässä alkaa uusi kausi.
Silloin Yhdysvallat arvioi uudelleen intressejään -
ja päättää, jääkö se sinne vai lähteekö.
Silloin Venäjän ja USA:n pelikin muuttuu.
Suurlähettiläs Mazel?
Egyptin ihmisoikeuksista puhuttaessa täytyy muistaa, -
että se on ollut muslimimaa 1400 vuotta.
Ei sinne tule Washingtonin, Pariisin tai Lontoon kaltaista demokratiaa.
Ihmisoikeudet ovat vain tekosyy.
Päätös tehdään Washingtonissa ja se on hallinnon sisäinen kysymys.
Israelin ja Egyptin rauhansopimus on erittäin tärkeä strateginen etu.
Samoin Israelin ja Egyptin yhteistyö Isisin vastaisessa taistelussa, -
jolle Sisi on omistautunut.
Tässä kaikki tänään.
Kiitos, suurlähettiläs Mazel, herra Oren ja professori Hanin!
Kiitos myös katsojille, näkemiin tiistaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta