Tervetuloa Jerusalem studioon!
Iranin presidentti Hassan Ruhani -
astui toiselle virkakaudelleen -
saatuaan korkeimman johtajan, ajatollah Ali Khamenein hyväksynnän.
Tämän merkityksestä Iranille ja Lähi-idälle keskustelevat -
tohtori Elisheva Machlis, -
Lähi-idän ja Iranin luennoitsija Tel Avivin yliopistosta -
ja Heprealaisesta yliopistosta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja professori Efraim Kam Kansallisen turvallisuuden tutkimuskeskuksesta.
Herra Oren, -
millainen merkitys on Iranin presidentin uudelleenvalinnalla?
Monet olisivat halunneet -
Ruhanin paikalle, -
mutta häntä ei ole syytä kadehtia.
Hänen työssään on paljon paineita ja rajoitteita.
Hän toimii korkeimman johtajan suojeluksessa ja tarkkailussa.
Hänen työhönsä vaikuttavat myös konservatiivit ja vallankumouskaarti.
Ruhani haluaisi parantaa suhteita länteen, -
mutta ydinsopimus ei ole tuottanut vielä mitään tulosta.
Hän esitteli juuri hallituksensa.
Hän pyrkii ilmeisesti jatkumoon, -
sillä hän piti esimerkiksi ulkoministeri Zarifin.
Nähtäväksi jää, pystyykö hän rikkomaan sen noidankehän, -
jossa Iranin ulko- ja turvallisuuspolitiikka -
aiheuttavat vihamielisyyttä Irania kohtaan, -
jolloin Ruhanin vastustajat Iranissa julistavat hänen epäonnistuneen.
Jos Ruhani on tarpeeksi rohkea ja saa vastakaikua Lähi-idästä, -
hän voi onnistuakin.
Professori Machlis, -
Ruhani voitti vaalit lupauksellaan avata Iranin maailmalle.
Toisaalta hän lupasi lisää työpaikkoja -
huonosta taloustilanteesta kärsiville iranilaisille.
Joka tapauksessa Ruhani tahtoo avautua länteen.
Washington vastustaa sitä Iranin rikkomusten vuoksi.
Iranilla on länttä uhkaava ballistinen ohjusohjelma.
Lisäksi Iran jatkaa toimintaansa Lähi-idässä, -
esimerkiksi Jemenissä, Syyriassa ja Irakissa.
Onnistuvatko Ruhanin uudet suunnitelmat?
Hänhän on lähestynyt Euroopan unionia.
EU:n ulkopolitiikan johtaja Federica Mogherini osallistui -
Ruhanin virkaanastujaisiin.
Voiko tämä uusi yhteys tuoda muutoksia Iraniin?
On huomioitava Iranin sisäpolitiikka.
Ruhani kuuluu pragmaatikkoihin.
Hän ei ole uudistusmielinen.
Hän kannattaa ainoastaan hitaita ja vähittäisiä muutoksia.
Hän ei halua suututtaa Iranin konservatiiveja, -
eikä reformistejakaan.
Ensimmäisellä kaudellaan hän teki merkittäviä taloudellisia muutoksia.
Hän todennäköisesti jatkaa sillä tiellä.
Ulkopoliittisia ja kulttuurisia muutoksia ei ole odotettavissa.
Professori Kam, mitä mieltä olette?
Ruhani sai tuekseen suuren enemmistön.
Se saattaa lisätä hänen valtaansa, -
jotta hän voisi tehdä sitä, mitä tahtoo.
Ulkopoliittisesti hän haluaa kahta asiaa.
Ensimmäinen niistä on parempi suhde Yhdysvaltoihin.
Khamenei sanoi kuitenkin hänelle sekä ennen vaaleja että sen jälkeen, -
ettei se suhde muutu.
Dialogia USA:n kanssa käydään vain pakotteista ja ydinohjelmasta.
Toiseksi Ruhani ei ole tyytyväinen Iranin väliintuloon Syyriassa.
Kukaan ei kuitenkaan kysy hänen mielipidettään siitä.
Sitä johtaa hallinnon radikaalisiipi, Vallankumouskaarti, -
Khamenein suostumuksella.
Herra Oren, -
virkaanastujaisiin osallistui EU:n ulkopolitiikan johtaja.
Oliko se merkittävä kannanotto?
Se oli symbolinen ele.
Emme ole varmoja edes siitä, onko Euroopan unionia olemassa, -
ja onko Britannia mukana sen ulkopolitiikassa.
Euroopan ei ymmärretä reagoivan Trumpin toimintaan.
Mogherinin tarkoitus on hyvä, mutta hänellä ei ole todellista valtaa.
Euroopassa presidentinvirka on ranskalaistyyppinen.
Siinä presidentti huolehtii ulkomaansuhteista -
ja kansallisesta turvallisuudesta, -
ja hallitus johtaa sisäisiä asioita ja taloutta.
Iranissa on päinvastoin.
Presidentti voi yrittää vaikuttaa ulkopolitiikkaan, -
mutta hän ei voi tehdä Iranin ulkopuolella mitään, -
mistä Vallankumouskaarti tai Khamenei eivät pidä.
Iranissa presidentti on pikemminkin neuvoa-antavassa asemassa.
Maan päätöksentekijä on ajatollah Ali Khamenei.
Miten suurta on valtataistelu -
Hassan Ruhanin ja ajatollah Ali Khamenein välillä?
Heillähän on suuret näkemyserot.
Iranin presidenttiä ei voi verrata länsimaiseen presidenttiin.
Ei Iran silti ole täydellinen diktatuurikaan.
Valta on jakautunut -
vallankumousainesten ja vaaleilla valittujen toimielinten välille.
Ruhanin asemaa presidenttinä ei siis voi sivuuttaa, -
mutta kaikki vaaleilla valitut elimet ovat Vallankumouskaartin alaisia.
Ruhanilla on silti merkitystä.
Khamenei kritisoi häntä, mutta ei haasta häntä täysin, -
koska se kyseenalaistaisi Iranin tasavallan legitimiteetin.
Iran tarvitsee vaaleja ja kansan tukea.
Ensimmäisellä kaudella Ruhani sai paljon kritiikkiä Khameneilta -
varsinkin kulttuuri- ja talouskysymyksissä.
Siitä huolimatta Khamenei antoi hänelle jonkin verran vapautta -
oman hallintonsa johtamiseen.
Suurin valtataistelu Iranissa käydään nyt -
Ruhanin ja hänen kannattajiensa sekä Vallankumouskaartin välillä.
Yksi syy siihen on se, -
että Ruhani voitti vaaleissa radikaaliehdokkaan.
Radikaalit tajuavat, että Ruhani on suosittu.
Toiseksi he tietävät, että Ruhani haluaa muuttaa Iranin strategian, -
mitä he eivät ole sallineet.
Kolmanneksi Ruhani kannatti jo ennen vaalikampanjaansa -
taloudellisen vallan ottamista pois Vallankumouskaartilta.
Hän sanoi, ettei Iranin talous pääse kehittymään -
niin kauan kun Vallankumouskaarti hallitsee suurta osaa talouselämästä.
Vallankumouskaartille se on kuitenkin elintärkeää.
Se on sille uhka, ja valtataistelu on siksi kovempaa kuin koskaan.
Mediassa Hassan Ruhani kuvataan käytännölliseksi -
ja vapaamieliseksi suhteissaan länteen.
Hänen ei katsota kuuluvan vallankumousinstituutioon.
Hän kuitenkin kuuluu siihen.
Häntä pidetään Iranissa yhtenä ehdokkaana -
Khamenein tai muiden hallinnon avainhenkilöiden seuraajaksi.
Mitä mieltä olette tästä paradoksista?
Toisaalta hän yrittää avautua länteen, -
mutta toisaalta hän antaa ääriainesten sanella päätöksiä, -
jotka ovat hänen vastuullaan?
Ehkä se ei ole paradoksi, vaan todiste suhteellisuusteorian puolesta.
Kaikki on suhteellista.
Israelilaisjohtoon verrattuna Ruhani ei ole kovinkaan innokas sionisti, -
mutta Khameneihin tai Qassem Suleimaniin verrattuna -
hän on käytännöllinen, mutta ei kuitenkaan maltillinen.
Ongelmana on myös erilainen suhtautumistapa ydinsopimukseen.
Lännessä ydinsopimus nähtiin osana Iranin yleistä maltillistumista.
Se ei ollut lopullinen sopimus, johon kaikki päättyisi, -
mutta ainakin askel oikeaan suuntaan.
Iranissa asia nähdään toisin.
Sopimus koskee ydinohjelmaa, mutta ei ballistisia ohjuksia, -
Iranin toimintaa Syyriassa tai apua Hizbollahille.
Juuri äskettäin Iran uudisti suhteensa Hamasiin.
Hamasin delegaatio tapasi iranilaisviranomaisia -
ja lupasi palauttaa suhteen ennalleen.
Iranilaiset saavat mielestään vapaasti rellestää Lähi-idässä -
samalla kun pannaan toimeen ydinsopimusta, -
jonka hyödyistä he eivät mielestään ole vielä saaneet nauttia.
Tohtori Machlis, -
heti kun ydinsopimus oli allekirjoitettu heinäkuussa 2015, -
ulkoministeri Mohammad Javad Zarif lähti Lähi-idän kiertueelle -
tapaamaan Libanonin ja Syyrian johtajia ja muita avainhenkilöitä.
Hän korosti, että Iran haluaa lisätä vaikutusvaltaansa Lähi-idässä -
ja käyttää aggressiivisempaa otetta -
painaakseen Teheranin leiman -
Lähi-idän konflikteihin ja muihin tapahtumiin.
Onko muutoksia odotettavissa -
nyt kun hänet on valittu uudelleen näin mahtipontisesti ?
Iranin poliittisten ryhmien välillä on erimielisyyksiä -
sisäisissä kysymyksissä ja ulkopolitiikassa, -
mutta on kuitenkin asioita, joista kaikki ryhmät ovat yhtä mieltä.
Yksi niistä on nationalistinen käsitys Iranista -
vahvana kansallisvaltiona.
Siinä mielessä Iranin osallistuminen Lähi-idän tapahtumiin on positiivista.
En usko Ruhanin olevan siitä toista mieltä.
Puhuessaan avautumisesta -
hän tarkoittaa lähinnä taloudellista kehitystä.
Geopoliittinen ajattelu on varsin samanlaista.
Ruhanikin haluaa vahvan Iranin.
Professori Kam, -
Vallankumouskaarti yrittää tehdä Iranista vahvan.
Se toimii ajatollah Ali Khamenein alaisuudessa.
Se on eriskummallinen, hyvin järjestäytynyt ja tehokas järjestö.
Se osallistuu ulkopolitiikkaan ohjeistamalla Iranin liittolaisia -
esimerkiksi Jemenissä ja Syyriassa.
Sillä on myös ballistinen ohjusohjelma, -
joka on merkittävä uhka Yhdysvalloille ja Euroopalle.
Länsi pitää sitä ydinsopimuksen rikkomuksena, -
koska se rikkoo turvallisuus- neuvoston päätöslauselmia.
Onko Vallankumouskaartin ja presidentin välinen vallanjako -
laskelmoitu hämäyskeino -
lännen yrittäessä ymmärtää Iranin ulkopolitiikkaa?
Vallankumouskaartin asema on muuttunut viime vuosina.
Se perustettiin Irakin ja Iranin sodan aikaan -
hallinnon suojelemiseksi.
Se oli Vallankumouskaartin alkuperäinen tehtävä.
Iranin väliintulo Syyriaan on muuttanut kaiken.
Iran on alkanut tunkeutua muihinkin maihin, -
kuten Irakiin, ja se tuskin päättyy tähän.
Iranin strategia on siis muuttunut.
Lähi-idässä on normaalia, että hallinto haluaa suojella itseään.
Saudi-Arabiassakin on tavallisen armeijan lisäksi -
kansalliskaarti eri prinssin alaisuudessa.
Valtaa ei keskitetä yksiin käsiin.
Iranissa armeijan vallankumoushenkeä epäiltiin -
vielä silloinkin kun šaahia ei enää ollut.
Niinpä sen vastapainoksi perustettiin Vallankumouskaarti.
Koska Iranin armeijan maa-, ilma- ja merivoimat keskittyvät -
kotimaan puolustukseen, -
Vallankumouskaarti, etenkin Quds-joukot, -
on keskittynyt ulkomaanoperaatioihin.
Irak on yksi tärkeimmistä kohteista -
sen šiiaväestön ja šiia-asejoukkojen takia.
Nyt Iran tahtoo muodostaa yhteisen rintaman USA:ta vastaan -
myös Afganistanissa Talibanin kanssa.
Iran tarttuu luovasti uusiin tilaisuuksiin.
Persialaisesta näkökulmasta -
Iran on monen uhan ympäröimä maa.
Qataria voi pitää sen liittolaisena Saudi-Arabiaa vastaan.
Saudi-Arabia on Iranin vihollinen, -
ja Iran hyödyntää kaikki tilaisuudet osoittaakseen, -
että nimenomaan saudit tukevat terrorismia, eivät iranilaiset.
Kysymys kuuluu, voidaanko Ruhani ja Zarif kumppaneineen -
saavuttaa innovatiivisella diplomatialla -
varsinkin ensi kuussa YK:n yleiskokouksessa?
Tohtori Machlis, -
mitä sanoisitte Iranin pyrkimyksestä levittää vaikutusvaltaansa -
Lähi-idän maissa?
Iran on toisaalta vahva kansallisvaltio, -
joka on ylpeä historiastaan, -
ja toisaalta šiiavaltio.
Se haluaisi levittää vaikutusvaltansa kaikkiin muslimimaihin.
Syyrian ja muiden avainmaiden lisäksi -
se haluaisi enemmän valtaa ja yhteyksiä kaikkialla Lähi-idässä, -
myös Persianlahdella.
Nyt puhutaan paljon Iranin ja Saudi-Arabian konfliktista, -
mutta Iran haluaisi parantaa suhteitaan myös arabimaailmaan.
Siirrymme keskustelemaan Vallankumouskaartista.
Kuten professori Kam sanoi, -
se perustettiin kehittämään mekanismi, -
jolla hallinnon säilyminen turvattiin -
Irakin ja Iranin sodan jälkeen.
Pitävätkö iranilaiset sen nykyistä ballistista ohjusohjelmaa -
enemmän puolustuksellisena kuin hyökkäävänä mekanismina?
Heijastaako se Iranin yleistä mielipidettä -
Vallankumouskaartia kohtaan?
Iranille ballistiset ohjukset ja ydinohjelma ovat osa pelotetta.
Ainakin Iranin retoriikan mukaan -
niillä ei ole hyökkäystarkoituksia, -
eikä Iran halua sotaa naapureidensa kanssa.
Iran pitää legitiiminä oikeutenaan kehittää ydinaseita -
ja muita puolustuksellisia valmiuksia.
En tiedä, mikä niiden tarkoitus todellisuudessa on, -
mutta Iran korostaa oikeuttaan kehittää puolustustaan.
Uskon iranilaisia.
Ohjusohjelmaa alettiin kehittää 1980-luvulla -
Irakin ja Iranin sodan aikaan -
pääasiassa puolustus- ja pelotetarkoituksiin.
Sodan alkaessa Iranilla ei ollut ohjuksia, -
kun taas Irakilla oli niitä paljon.
Sodan aikana Iran keräsi ohjuksia sieltä täältä, -
mutta se ei riittänyt.
Nyt sen ohjusohjelma on Lähi-idän suurin.
Iran sanoo sen olevan puolustuksellinen, -
mutta puolustuksesta on lyhyt matka hyökkäykseen.
Irakilaiset tavoittelivat ydinasetta jo ennen iranilaisia.
Iranilaiset yrittivät iskeä irakilaiseen ydinreaktoriin -
jo ennen israelilaisia, -
lokakuussa 1980 pian Irakin ja Iranin sodan alettua.
Iranilaiset eivät yleensä ole seikkailijoita eivätkä provosoivia.
He rakentavat voimaansa tulevaisuuden yhteenottoja varten, -
esimerkiksi Hizbollahin ja Israelin sotaa varten.
Se ei halua provosoida Israelia vastaiskuun, -
vaikka Israel yrittää estää asekuljetukset Hizbollahille.
Iran yrittää kuitenkin hillitä Hassan Nasrallahia toistaiseksi.
Iran odottaa oikeaa hetkeä.
Olemme puhuneet iranilaisten näkemyksistä -
ja heidän tavoitteistaan.
Keskittyisin nyt amerikkalaisten ja eurooppalaisten näkökulmaan.
Miten maailmalla suhtaudutaan Ruhanin uudelleenvalintaan?
Yhdysvaltojen ja Euroopan suhtautumisessa on suuri ero.
Vallankumouksen alkuaikoina, -
kun Rafsanjani alkoi avata Irania ulkomaailmalle, -
hän suuntautui ennen kaikkea -
Eurooppaan.
Euroopalla on siis jo kokemusta -
Iranin lähentymisestä.
Se on Iranin kannaltakin hyväksyttävämpää, -
koska USA on sille suuri saatana, ei niinkään Eurooppa.
Eurooppa ja Iran ovat lähentyneet jo vuodesta 1989 lähtien.
Eurooppa on Iranille vähemmän ongelmallinen, -
varsinkin nyt kun Trump on vallassa USA:ssa.
Eurooppalaiset ja amerikkalaiset -
ovat eri mieltä Iranista, -
varsinkin ydinsopimuksesta.
Trump on puhunut ydinsopimuksen mitätöimisestä, -
vaikkei hän välttämättä tee sitä heti, ehkä ei koskaan.
En usko Trumpin tekevän sitä, -
mutta hänen puheensa huolestuttavat eurooppalaisia.
Iranin ja USA:n suhde on vaikea Trumpin hallinnon aikana.
Eurooppalaiset pelkäävät, -
että Trump vahingoittaa heidän suhdettaan Iraniin.
Ydinsopimus syntyi kuuden välisenä sopimuksena, -
tai seitsemän, jos EU lasketaan mukaan.
USA ei voi toimia yksipuolisesti.
Mukana ovat Venäjä, Kiina, Saksa, -
Iso-Britannia ja Ranska.
Jokaisella on oma näkemyksensä.
Tässä asiassa ne sentään olivat samaa mieltä.
Yhdysvalloilla on vaikeuksia hienosäätää linjaansa.
Boeing ja muut yhtiöt ovat rynnänneet Iranin markkinoille -
kilpaillessaan eurooppalaisten ja aasialaisten yhtiöiden kanssa.
Toisaalta Trump haluaa lisätä Iran-pakotteita, -
varsinkin Vallankumouskaartia ja muita radikaaleja vastaan.
Ei hän halua vahingoittaa Ruhania kumppaneineen.
Toisaalta hän haluaa lisätä työpaikkoja -
ja tehdä Amerikasta suuren.
USA:n pitää myydä Iraniinkin.
Trump on ollut virassaan nyt puoli vuotta.
Linja ei ole vakiintunut.
Miten Israelissa suhtaudutaan Ruhanin uudelleenvalintaan?
Uskon Israelin odottavan, mitä tuleman pitää.
Se ainakin olisi viisasta.
Israelin linja Irania kohtaan tuskin muuttuu lähivuosina, -
ei myöskään Syyriassa Iranin läsnäolon suhteen.
Mitään suurta muutosta Israelin kannalta ei ole odotettavissa.
Olen samaa mieltä.
Ruhani on kuitenkin Israelille vähemmän hankala, -
koska hän ei puhu Israelin tuhoamisesta Ahmedinejadin tapaan.
Hän ei kuitenkaan pysty oikeasti muuttamaan Iranin strategiaa.
Israelin ja sen naapurimaiden historiasta pitäisi ottaa oppia.
Kun Sadat tuli Nasserin tilalle, pidimme sitä pienenä muutoksena.
Meilläkin, kun Rabin tuli Shamirin tilalle, -
tai Barak tuli Netanjahun tilalle, -
ulkopuolelta todettiin, että kaikki israelilaiset ovat samanlaisia, -
mutta vivahde-erot ratkaisevat.
Ruhani voi tuoda muutoksen ulkopuolisten tuella.
Emme saa ylistää häntä liikaa.
Se vahingoittaisi hänen sisäistä asemaansa.
Voimme suhtautua häneen optimistisesti ja ehkä auttaa häntä.
Valitettavasti aika on lopussa.
Kiitos, professori Kam, tohtori Machlis ja herra Oren!
Kiitos myös katsojille, näkemiin perjantaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta