Tervetuloa Jerusalem studioon!
Yhdistyneet kansakunnat toimii -
alueellisten ja kansainvälisten kumppaneiden kanssa -
jännitteiden lieventämiseksi ja poliittisen prosessin käynnistämiseksi -
Lähi-idän eri konflikteissa.
Sen epäonnistuminen Syyriassa, Israel-vastainen ennakkoasenne -
ja kyseenalainen varojen käyttö sota-alueiden jälleenrakentamisessa -
asettavat YK:n toimivuuden kyseenalaiseen valoon.
Tästä keskustelevat tohtori Hilly Moordick-Even Khen, -
Shaarei Mishpatin oikeustieteellisen korkeakoulun luennoitsija, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Nir Boms Tel Avivin yliopistosta, tervetuloa!
Herra Oren, -
millainen merkitys YK:lla on nykyään Lähi-idän konfliktien ratkaisussa?
Sen merkitys on nyt vähäisempi kuin 70 vuotta sitten, -
jolloin YK:n yleiskokous antoi -
päätöslauselman 181, -
joka loi pohjan Israelin valtion perustamiselle -
ja myös palestiinalaisvaltion, jota ei kuitenkaan perustettu, -
sekä Jerusalemille erillisenä alueena.
Sen jälkeen se on toiminut välittäjänä -
ja perusti hätäjoukot vuoden 1956 Suezin kriisin jälkeen.
Nykyään Yhdistyneet kansakunnat ei toimi kovin tehokkaasti -
turvallisuusneuvostoa johtavien suurvaltojen -
ja yleiskokousta johtavien blokkien takia.
Turvallisuusneuvoston ja yleiskokouksen lisäksi -
YK:lla on järjestöjä, kuten pakolaisista huolehtiva UNRWA, -
ja rauhanturvajoukkoja, -
kuten UNDOF Golanilla ja UNIFIL Libanonissa.
Vaikka YK kuuluu kvartettiin USA:n, Venäjän ja EU:n ohella, -
sillä ei ole juurikaan vaikutusvaltaa Lähi-idän rauhanprosesseissa.
Tohtori Moodrick-Even Khen, -
Yhdistyneet kansakunnat on antanut useita päätöslauselmia -
Lähi-idän eri konflikteista.
Asiat ovat haastavia myös juridisesta näkökulmasta.
Jos suurvallat vastustavat omien etujensa tähden -
jotakin päätöslauselmaa Syyriasta tai Israelista, -
se ei mene läpi.
Mitä järkeä siinä siis on?
Niinpä. On aiheellista kysyä, -
onko YK:lla enää merkittävää osaa -
Lähi-idässä ja maailmassa ylipäänsä.
Aseellisia konflikteja on paljon, mutta niitä ei pystytä ratkaisemaan -
suurvaltojen, P5-maiden, veto-oikeuden vuoksi.
Tämä ilmiö näkyy nyt Syyriassa.
Mikään maa ei pysty tekemään mitään YK:n luvalla.
Konflikteja voidaan yrittää ratkaista -
vain maiden itsenäisillä aloitteilla.
Tohtori Boms, -
turvallisuusneuvosto on yrittänyt läpi useita päätöslauselmia Syyriasta, -
mutta Venäjä on kaatanut veto-oikeudellaan niistä jokaisen.
Käytännössä mitään sellaista päätöslauselmaa ei saada läpi, -
joka muuttaisi tilannetta kentällä.
Jokin suurvalta vaatii aina muutosta siihen.
YK perustettiin tuomaan järjestystä kaoottiseen maailmaan.
Miten se saisi aikaan muutoksen, -
jos se ei ole kaikkien osapuolten etujen mukaista?
Ei se ehkä saakaan.
Selitin hiljattain eräälle ryhmälle -
rauhanturvaajien toimintaa Golanilla.
Eräs kysyi minulta, -
eivätkö he voisi tehdä jotain rajan toisella puolella raivoavalle sodalle.
Sanoin, että voivathan he kirjoittaa hätäraportin, -
ja joku voi lopulta jopa tehdä kiireellisen esityksen.
Sitä esitystä sitten käsitellään, -
ja YK saattaa lopulta laatia asiakirjan, -
joka pyytää lopettamaan vihamielisyydet.
Niin on tapahtunutkin Lähi-idässä.
On kuitenkin muistettava, että YK on ainoastaan osiensa summa.
Joko jokin suurvalta voi käyttää veto-oikeuttaan -
tai jokin blokki voi estää päätöslauselman hyväksymisen.
YK siis vain edustaa nykyistä maailmanjärjestystä.
Se ei ole itsenäinen kokonaisuus.
On turha odottaa sen ratkaisevan konfliktin, -
jonka sen jäsenet ovat aiheuttaneet.
Yhdistyneet kansakunnat on jalomielinen yritys -
ottaa opiksi Kansainliiton virheistä ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Lähes heti perustamisensa jälkeen -
juopa alkoi näkyä Neuvostoliiton ja USA:n välillä.
Se alkoi Korean sodasta, -
jossa Neuvostoliitto pidättäytyi äänestyksestä -
ja YK toimi yksipuolisesti.
YK:n sijaan maailmassa toimii "halukkaiden koalitioita".
Ne ovat jonkun johtamia usean maan liittoumia, -
jotka toimivat YK:n ulkopuolella.
Jos niiden hanke onnistuu, -
se voidaan kyllä legitimoida YK:n päätöslauselmalla.
Itse YK ei voi tehdä paljonkaan.
On tietysti muitakin kansainvälisiä elimiä, -
kuten atomienergiajärjestö IAEA ja kansainvälinen rikostuomioistuin.
Niidenkin takana näkyy suurvaltojen tavoitteet.
Jos suurvallat ovat erimielisiä, mitään ei tapahdu.
Lähi-idässä YK on eräissä tapauksissa pystynyt lievittämään jännitteitä, -
esimerkiksi Israelin ja Libanonin välillä.
Monesti on käynyt niin, -
että YK on saanut rauhoitettua jo syttyneet väkivaltaisuudet.
Onko se todella YK:n aikaansaannosta, -
vai YK:n yksittäisten avainjäsenten?
Kommentoisin myös siihen, mitä kollegani juuri sanoi.
Mielestäni YK ei heijasta nykyistä maailmanjärjestystä.
YK on perustettu -
toisen maailmansodan jälkeisen tilanteen viitekehyksessä.
Siksi Saksa ei kuulu P5-maihin, -
eikä myöskään Japani, -
vaikka se rahoittaa yli kolmasosan YK:n budjetista.
Se on hyvin joustamaton järjestö.
Se on yksi sen ongelmista.
Ollakseen merkittävä tekijä Lähi-idässä -
YK:n pitäisi mukautua muutoksiin.
Herra Oren mainitsi kansainvälisen rikostuomioistuimen.
Sekin on riippuvainen YK:n turvallisuusneuvostosta.
Tietyissä tilanteissa tutkinta voidaan aloittaa vain sen luvalla.
Kansainvälinen rikostuomioistuinkaan ei siis ole itsenäinen elin.
YK:n pitää tehdä yhteistyötä ei-valtiollisten toimijoiden kanssa.
Osa niistä on noussut valtioitakin tärkeämpään asemaan.
YK:n täytyisi löytää keino tehdä yhteistyötä niiden kanssa, -
vaikka ne eivät voikaan olla YK:n virallisia jäseniä.
Se tehostaisi YK:n pyrkimyksiä ratkaista Lähi-idän konflikteja.
Eikö Syyriassa olekin juuri sellainen tilanne?
YK:n Syyria-lähettiläs Staffan de Mistura yrittää viedä eteenpäin -
poliittista prosessia Genevessä, -
mutta tehokkaampi kokous on samaan aikaan Astanassa -
Venäjän, Iranin ja Turkin välittämänä.
Toimiiko Astanan prosessi YK:n Geneven prosessin pohjana?
Astanan prosessi johtaa toivottavasti toimivaan päätöslauselmaan.
Staffan de Misturan ja muiden YK-edustajien on otettava huomioon -
epäviralliset vallanpitäjät.
Kun Venäjä käynnisti Astanan prosessin -
ja kutsui mukaan USA:n, muut maat ja myös YK:n, -
se itse asiassa käytti kanavaa, joka ei edusta hyvin Venäjän etuja.
Siksi se tarvitsi uuden valtarakenteen.
Kuten tohtori Moodrick sanoi, -
YK edustaa 70 vuoden takaista valtarakennetta.
Nyt käytännön valta on enemmän ei-valtiollisilla toimijoilla -
ja liittoumilla.
Koska YK:n vanhentuneet mekanismit eivät toimi, ne täytyy kiertää.
Herra Oren, mainitsitte aiemmin kvartetin.
YK oli kvartetin jäsen.
Sen muut jäsenet, Venäjä, EU ja USA kuuluvat sinänsä jo YK:hon, -
mutta ne toimivat erillisinä kvartetin jäseninä.
Sen tavoite oli ratkaista Israelin ja palestiinalaisten konflikti.
Eikö se ole merkki siitä, -
etteivät suurvallat luota YK:hon tärkeissä päätöksissä?
Se on paradoksaalista.
Valtiot haluaisivat antaa kansalaisilleen illuusion -
YK:sta erillisenä toimijana, -
jota pyörittävät kansainväliset toimihenkilöt pääsihteerin johdolla.
Diplomatiaa käydään enimmäkseen kulissien takana, -
ja vain pieni osa siitä on julkista.
On kätevää, että kolmas osapuoli, YK, esittää kompromissin, -
joka on todellisuudessa laadittu kulissien takana.
Näin kotiyleisö hyväksyy sen helpommin.
Joskus pääsihteeri on tarmokas, kuten Dag Hammarskjöld, -
tai U Thant, joka tavallaan aiheutti kuuden päivän sodan -
suostumalla liian helposti Nasserin vaatimukseen -
vetää rauhanturvaajat pois.
Nykyään se ei olisi mahdollista, -
koska turvallisuusneuvosto otti ne valtuudet itselleen.
Valtioiden hallinnot eivät pidä liian itsenäisestä pääsihteeristä.
Tällaisia tapauksia siis on, -
mutta viime kädessä kaikki riippuu valtioiden hallinnoista.
Menestystarinoita silti on.
Päätöslauselma 242 on lähes 50 vuotta ollut ainut malli -
arabien ja Israelin konfliktin ratkaisulle.
Tohtori Moodrick-Even Khen, mitä mieltä olette siitä, -
ettei YK saa vaatimaansa mandaattia -
turvallisuusneuvostolta eikä jäsenmailta?
YK:n turvallisuusneuvosto teki viimeisimmän toimivan päätöksensä -
ensimmäisessä Persianlahden sodassa.
Turvallisuusneuvosto antoi koalitiolle luvan sodan aloittamiseen.
Vuonna 2003 YK toimi yksinään entisen Jugoslavian tapauksessa.
Natolla oli oma aloitteensa.
Nykyisessä tilanteessa, -
jossa Venäjä tahtoo lisätä vaikutusvaltaansa Lähi-idässä, -
ja jossa Venäjä ja Yhdysvallat ovat aina vastakkain, -
YK tuskin saa aikaan mitään todellista.
Viimeisin päätöslauselma tehtiin ennen Obaman lähtöä virastaan.
Päätöslauselma 2334 kertoi USA:n suunnanmuutoksesta.
Se jätti äänestämättä, eikä estänyt sitä veto-oikeudellaan.
Siitä on muutama kuukausi, eikä mitään muuta ole tapahtunut.
Mitä sellainen päätöslauselma merkitsee?
Kuten sanoin, -
YK ei voi tehdä mitään sellaista aloitetta, -
jolla olisi todellisia seurauksia.
Vain itse suurvallat voivat.
Tohtori Boms, päätöslauselma 1701 päätti Libanonin toisen sodan -
Israelin ja Hizbollahin välillä.
Voiko päätöslauselma todella lopettaa vihamielisyydet -
vai onko se vain osapuolten hyödyntämä keino -
taistelujen lopettamiseksi?
YK, toinen maa tai itse osapuolet tekevät päätöslauselman silloin, -
kun osapuolet päättävät, että on aika lopettaa.
Se on molempien etu sillä hetkellä.
Jossain vaiheessa päätöslauselman koetaan rauenneen.
UNDOF-joukot valvovat Israelin ja Syyrian aselepoa.
Sillä on selvä mandaatti.
Se estää Israelin ja Syyrian joukkojen pääsyn -
demilitarisoidulle vyöhykkeelle.
Syyrian puolella se mandaatti on vanhentunut aikoja sitten.
Siellä on Isis ja Hizbollah, mutta mandaatti ei koske niitä.
Tarkkailijat tekevät vain muistiinpanoja.
Mandaatin muuttamiseksi täytyisi mennä yleiskokoukseen -
ja ehkä turvallisuusneuvostoon, mutta muutos ei menisi siellä läpi.
Siksi tilanne jätetään sikseen.
Siksi tällaiset kömpelöt byrokraattiset rakenteet -
ovat monella tapaa vanhentuneet.
Kysymyksenne osui oikeaan, koska olosuhteet toimivat verukkeena.
Jos molemmat osapuolet pyrkivät eroon konfliktista, -
mutta eivät myönnä sitä kotiyleisölleen, -
niin jos ulkopuolinen taho, kuten YK, esittää päätöslauselman, -
niiden täytyy totella, ja he saavat palata kotiin.
Paikallisia menestystarinoita on muitakin.
UNIFIL toimii Libanonissa.
Sen toiminta on keskinkertaista, -
mutta ilman sitä tilanne olisi huonompi.
Paikalliset komentajat voivat puhua radikaaliainesten kanssa -
UNIFILin kautta.
Israelilla ei ole suoraa yhteyttä Hizbollahiin, -
mutta UNIFILin kautta se voi käydä epäsuoraa dialogia.
Tohtori Moodrick-Even Khen, mandaatit ovat ongelmallisia.
Syyriassa on monia eri joukkoja.
Jabhat al-Nusra otti aikoinaan vangiksi -
kokonaisen UNDOF-joukkueen.
Heidät saatiin monien vaikeuksien kautta takaisin.
Sitten UNDOF vetäytyi.
Israel haluaa heidät takaisin ja on valmis suojelemaankin heitä, -
jotta Israelin ja Syyrian kaaoksen välille muodostuisi jonkinlainen este.
Onko YK:lla legitimiteettiä siellä, -
vaikka sen mandaatti ei enää pädekään nykytilanteeseen?
Miksi se ei pätisi?
Kuten tohtori Boms sanoi, siellä on joukkoja, -
joita ei mainita aselepoa koskevissa päätöslauselmissa.
Käytännön todellisuus on muuttunut dramaattisesti niistä ajoista.
Onko YK:lla silti vielä jonkinlainen mandaatti jatkaa toimintaansa siellä?
Tietysti olosuhteet on huomioitava, -
kun mandaattia uusitaan.
Muualla maailmassa, -
esimerkiksi Kosovossa -
UNMIK onnistui alueen valvonnassa -
Kosovon itsenäistymis- pyrkimyksistä huolimatta.
Muuttuneet olosuhteet täytyy tietysti aina huomioida.
YK saa mandaatin jäseniltään, ja sen täytyy palvella jäsentensä etuja.
Jos jäsenet eivät voi ajaa etujaan -
YK:n mekanismeilla, -
ne yrittävät muita keinoja.
Kuten herra Oren sanoi, joskus YK on hyödyllinen alusta -
tiettyyn sopimukseen pääsemiseksi.
YK:n legitimiteetti riippuu kahdesta tekijästä.
Kentällä on yksilöitä, jotka voivat käyttää suhteitaan ja asemaansa -
ongelmien estämiseen ja ratkaisemiseen.
He voivat olla hyödyllisiä.
Muutoin he oleilevat tukikohdassaan kirjoittelemassa raportteja.
Se voi kyllä olla yleisten varojen tuhlausta.
Operaation merkitys riippuu mielestäni edelleen jäsenmaista.
Se näyttää heikkenevän -
valtarakenteiden muutosten myötä.
Siitä lähtien, kun YK perustettiin lokakuussa 1945, -
ajatuksena on ollut perustaa -
myös YK:n vakituiset poliisijoukot.
Sitä ei ole perustettu, koska komentoketju on epäselvä.
YK:lla on erilaisia joukkoja, mutta niissä on myös kansallisia osastoja.
Kanadalaisia ja pohjoismaalaisia pidettiin niin neutraaleina, -
että he pystyivät palvelemaan monissa konflikteissa.
Israelin ongelma on, -
että kansallisista joukoista voi tulla sille vihamielisiä -
palvellessaan Israelille vihamielisillä alueilla.
Siksi Israel torjui kansalliset joukot maista, -
joiden kanssa sillä ei ollut diplomaattisia suhteita.
Nyt Israelilla on diplomaattiset suhteet moniin maihin, -
mutta monet sotilaat palaavat silti maihinsa Israel-vastaisina.
YK:ta kritisoidaan kovasti, mutta onko sille vaihtoehtoa?
Se on miljoonan dollarin kysymys!
Ei ole syytä pitää kiinni siitä ajatuksesta, -
että YK:n täytyy säilyä.
Ehkä tilalle tulee jokin muu elin ja rakenne muuttuu.
Ennen sitä on kuitenkin muistettava, -
että YK on toistaiseksi ollut tehokkain järjestö -
maailmanjärjestyksen ylläpitämiseksi ja voimankäytön valvomiseksi.
YK:n peruskirja asetti itsepuolustusoikeuden, -
ja siten oikeuden voimankäyttöön, -
mutta se ei ole rajaton periaate.
Myös YK:n turvallisuusneuvosto voi sallia maiden voimankäytön -
puolustuksen tai muiden etujen takia.
Huomauttaisin, -
etteivät rauhanturvaajat saa osallistua vihamielisyyksiin.
Joitakin on jopa syytetty sotarikoksista.
Entisen Jugoslavian eräät hallinnot kaatuivat -
rauhanturvajoukkojen kyvyttömyyden vuoksi.
Onko YK kokonaisuutena niin yhtenäinen, -
että maat voivat yhdessä etsiä ratkaisuja, -
vai keskittyykö se vain enemmistöön ja demokraattiseen toimintatapaan, -
niin että se toimii vain johtajien retorisena alustana -
kansallisten etujen tavoittelussa?
Pian YK:n perustamisen jälkeen -
Hans Morgenthau kirjoitti klassikkonsa kansojen politiikasta.
Hänen teoriansa intressien ja vallan politiikasta pätevät myös YK:hon.
Siellä on muslimiblokki ja puolidemokraattinen blokki, -
jota on muuten esitetty vaihtoehtoiseksi tahoksi, -
joka voisi tuoda yhteen demokraattisempia maita -
ja ajaa YK:n perinteisiä arvoja, -
sellaisia kuin Eleanor Roosevelt ajoi YK:n ihmisoikeusneuvostossa.
Blokkeja pitää koossa niiden yhteiset intressit.
YK:lla ei missään nimessä ole yhtenäisyyttä eikä yhteisiä arvoja.
Sen jäsenet ovat toisilleen vihamielisiä, -
joskus jopa sodassa keskenään.
YK on ehkä ainut alusta, joka voi tuoda ne yhteen.
Siinä mielessä se tuo yhtenäisyyttä vaimealla, abstraktilla tavalla.
Se vain hiukan lieventää -
hauraan maailmanjärjestyksen pirstaleisuutta.
Ohjelma on lopuillaan. Saatte kukin vielä kertoa, -
uskotteko YK:n aktiivisuuden kasvavan lähitulevaisuudessa?
Pääministeri Netanjahu, joka näkyi juuri taustakuvissa, -
toimi ennen YK-lähettiläänä, -
kuten myös entinen presidentti George W. Bush.
Se on hyvää harjoitusta kansallisille johtajille.
Jokainen, joka on ollut yleiskokouksessa Manhattanilla, -
tietää, että se on tärkeä tilaisuus luoda yksityisiä yhteyksiä.
Olen pessimistisempi.
Olen huolissani siitä, -
että P5-mailla on veto-oikeus YK:n peruskirjan muutoksiin.
P5-maat eivät halua menettää veto-oikeuttaan.
Siksi uskon YK:n hajoavan lähitulevaisuudessa.
Diktaattoria ei saa luopumaan vallastaan, joten mikään ei muutu.
Tässä kaikki tänään. Kiitos teille!
Kiitos myös katsojille, näkemiin perjantaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.