Tervetuloa Jerusalem studioon!
Sen jälkeen kun Hamas ja Israel -
kävivät 50-päiväisen sodan vuonna 2014, -
tilanne on ollut suhteellisen rauhallinen.
Nyt jännitteet kasvavat, ja seuraavaan sotaan valmistaudutaan.
Herää kysymys, milloin tulee seuraava yhteenotto.
Tästä keskustelevat tohtori Nir Boms Tel Avivin yliopistosta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja reservin eversti, tohtori Reuven Berko, -
Israel hajom -lehden kolumnisti.
Herra Oren, kertoisitteko Israelin ja Hamasin tilanteesta tällä hetkellä?
Objektiivisesti katsottuna -
osapuolten etujen tasapaino on sellainen, ettei yhteenotolle ole syytä.
Molemmat mieluiten viivyttäisivät sitä -
niin pitkään kuin voivat.
Tapahtumat etenevät kuitenkin omalla voimallaan, -
ja virhearvioita voi tulla.
Gazan tapahtumissa on eräs poliittinen ulottuvuus.
Yahia Sinwar haluaa Haniyyaksi, Hamasin johtajaksi Gazassa, -
ja Haniyya haluaa Mashaaliksi, koko Hamasin johtajaksi, -
ja Mashaal haluaa Abbasiksi, kaikkien palestiinalaisten johtajaksi.
Koska he kaikki havittelevat valtaa ja vakiintunutta asemaa, -
he saattavat pitää vastuuta kansaansa kohtaan -
tärkeämpänä kuin sotaa Israelia vastaan.
Sotahan ei mitenkään edistä palestiinalaisten asiaa.
Se vain vie Gazan takaisin kivikaudelle -
odottamaan seuraavaa sotaa.
Seuraava yhteenotto voi siis lykkääntyä -
kuukausilla tai jopa vuosilla.
Gazan uusi johtaja Yahia Sinwar yrittää ehkä kahta asiaa, -
jotka vaikuttavat päinvastaisilta.
Hän tulee sotilaallisesta siivestä, -
ja siksi hän korostaa enemmän johtajuutta kuin diplomatiaa.
Toisaalta hänen on osoitettava naapureilleen, -
että Hamasista on kumppaniksi.
Eräät asiakirjat puhuvat siitä, -
voisiko Hamas muokata aiempia lausuntojaan -
tai hyväksyä tietynlaisen neuvottelurungon.
Toisaalta hänen täytyy myös esiintyä vahvana johtajana -
ja jatkaa uhkaavaa retoriikkaa -
tehdäkseen vaikutuksen gazalaisiin ja myös palestiinalaishallintoon.
Hänen on vietävä eteenpäin kumpaankin ulottuvuutta.
Olen samaa mieltä siitä, ettei yhteenotolle ole tarvetta.
Lähi-idässä on meneillään monenlaista, -
mutta niin oli myös vuonna 2014. Yhteenotto voi siis tulla.
Rakettien keräily ei ole sellaista kuin postimerkkien keräily.
Ne kokoelmat ovat tuhoisia.
Israelin ja Hamasin tilanne -
on muuttumassa, -
koska Hamas arvioi uudelleen -
tilannettaan.
Se, mitä Khaled Mashaal sanoi Beirutissa viime viikolla, -
tulkittiin virheellisesti niin, -
että Hamasin peruskirjaan oltaisiin tehty muutoksia.
Se ei ilmeisesti ole totta.
Se on muuttanut vain poliittisen tilannearvionsa.
Se on arvioinut uudelleen Gazan saartoa, -
ja yhteiskunnallisia ongelmia tässä umpikujassa.
Uskon Hamasin tehneen nyt pragmaattisia päätöksiä -
Israelin suhteen.
Se on valmis muuttamaan terminologiaansa.
Se ei enää taistelekaan juutalaisia vaan sionismia vastaan.
Se suostui katkaisemaan yhteytensä Muslimiveljeskuntaan.
Nämä ovat kosmeettisia muutoksia, -
joilla korjataan varsinkin Egyptille ongelmallisia asioita.
Entinen vankiasiainministeri sanoi, -
että Hamas perustaa nyt -
vaihtoehtoista palestiinalaista islamilaista emiraattia.
Se estää yhtenäisen palestiinalaisvaltion perustamisen.
He haluaisivat tilanteen pysyvän rauhallisena, aivan kuin mekin.
Rajoilla saattavat kahakoida radikaalimmat ryhmät, -
jotka eivät noudata Hamasin määräyksiä.
Rauhallinen raja on nyt Hamasin ja Israelin yhteinen etu.
Nyt vain rakennetaan valmiuksia tulevaisuuden yhteenottoa varten.
Herra Oren, selittäisittekö katsojille, mitä tapahtui viikko sitten -
koskien Hamasin "uutta peruskirjaa"?
Se on palestiinalaisten sisäinen kysymys.
Se ei juurikaan liity siihen, miten Hamas suhtautuu Israeliin.
Kvartetilla on tietysti omat ehtonsa.
Hamas ei koskaan tunnustanut Oslon sopimuksia -
eikä palestiinalaishallinnon perustamista niiden seurauksena.
Se tosin osallistui vaaleihin 11 vuotta sitten, ja voitti ne.
Se ei ole silti vieläkään tunnustanut palestiinalaishallintoa -
eikä neuvotteluja Israelin kanssa.
Hamas ja palestiinalaishallinto ovat nyt törmäyskurssilla, -
koska Hamas päätti perustaa Gazan hallituksen.
Virallisesti Gaza ja Länsiranta kuuluvat yhtenäiseen Palestiinaan.
Käytännössä ne ovat erilliset kokonaisuudet.
Hallittuaan Gazaa yhdeksän vuotta Hamas päätti virallistaa hallintonsa, -
joka oli jo tosiasia.
Se nimitti sen Gazan hallintokomiteaksi.
Mahmud Abbas reagoi siihen kielteisesti.
Muutama päivä sitten -
Hamas ja palestiinalaishallinto kävivät siitä sanasotaa.
Sanotaan sitä sitten sopimukseksi, peruskirjaksi tai perustuslaiksi, -
se on vain keino neuvottelupöytään pääsemiseksi.
Varsinkin nyt kun Egyptissä on Abdel Fattah al-Sisin hallinto, -
joka tekee turvallisuusyhteistyötä Israelin kanssa -
ja vastustaa Muslimiveljeskuntaa.
Siksi se on vihamielinen Hamasia kohtaan.
Tohtori Boms, kaikki ymmärtävät, ettei Hamasilla ole syytä -
aseelliseen yhteenottoon Israelin kanssa.
Mutta kuten herra Oren sanoi, -
monilla järjestöillä on erimielisyyksiä Hamasin kanssa.
Ne eivät hyväksy Hamasia Gazan hallitsijaksi.
Ne haluavat Hamasin heikkenevän, -
mikä tapahtuisi vain aseellisessa yhteenotossa Israelia vastaan.
Viime vuonna Gazasta ammutut satunnaiset raketit -
eivät olleet itse Hamasin ampumia, -
vaan Isisin innoittamien jihadistijärjestöjen.
Ne järjestöt haluavat Hamasin kaatuvan.
Länsirannan Fatah-järjestö haluaa heikentää Hamasia niin, -
että se voisi tehdä vastavallankaappauksen Gazassa.
Isisiin sidoksissa olevat radikaalimmat jihadistiryhmät -
haluavat nekin aloittaa aseellisen taistelun Hamasia vastaan.
Islamistiryhmien kehitys on kiinnostavaa.
Jotakin ryhmää pidetään radikaaleimpana, -
kunnes ilmaantuu sitäkin radikaalimpi. Näin kävi Hamasin kohdalla.
Hamas havittelee legitimiteettiä omassa väestössään.
Sen täytyy tehdä selväksi sitä vastustaville ryhmille, -
että se voi käyttää valtaansa heitä vastaan.
Hamasin on tehtävä se, ellei edessä ole yhteenotto Israelin kanssa.
Hamas tekee sen kahdella tapaa.
Se huolehtii imagostaan vahvana Gazan johtona.
Samalla se pyrkii maltillistumaan edes hieman.
Siihen liittyy mainitsemanne asiakirja, joka julkaistiin hiljattain.
Sillä he yrittävät rakentaa kansainvälistä legitimiteettiä.
Hamas esiintyy varteenotettavana palestiinalaisten etujen suojelijana.
Hamas ei rajoitu vain Gazaan, -
vaan pyrkii johtamaan koko palestiinalaisasiaa.
Legitimiteettinsä ja toimintansa avulla se pyrkii levittäytymään -
myös Länsirannalle.
Palestiinalaishallinnon syytökset Hamasia kohtaan -
auttavat ymmärtämään asiaa.
Heidän mukaansa Hamas edistää Israelin tarkoitusperiä, -
sillä se tappaa palestiinalaisten unelman yhtenäisestä valtiosta.
Sen konfliktit ovat teatteria legitimiteetin saamiseksi.
Lähi-idän mullistusten -
ja kansainvälisten poliittisten muutosten seurauksena -
Hamas tavoittelee nyt legitimiteettiä Israelin eduksi -
ei vain palestiinalaisten keskuudessa -
vaan myös Egyptissä ja koko arabimaailmassa.
Niin se estää ikiajoiksi palestiinalaisvaltion perustamisen.
He uskovat, että Hamas koordinoi sen Israelin kanssa.
Konfliktit alkavat siitä, että tilanne riistäytyy käsistä -
kurittomien järjestöjen toimiessa välikappaleena.
Sellaiset maat kuin Qatar rahoittavat niitä Hamasin ohella -
tuottaakseen vaikeuksia Israelille vain pitääkseen teatterin pystyssä.
Hämähäkkimiehen setä sanoi: -
"Suuri voima tuo suuren vastuun."
1990-luvulla heti Oslon sopimuksen jälkeen, -
Jasser Arafatin palattua Länsirannalle ja Gazaan, -
Hamas ja Islamilainen jihad olivat roistojärjestöjä, -
jotka eivät totelleet Arafatia.
Nyt kun Hamasilla on valta Gazassa, siitä on yhtäkkiä tullut vastuullinen.
Hamasin sotilaallinen vahvuus vastaa kahta divisioonaa.
Se on jaettu kuudeksi alueelliseksi prikaatiksi.
Sillä on myös meri- ja ilma- taisteluihin liittyviä eliittijoukkoja.
Palestiinalaisella islamilaisella jihadilla on noin puolet siitä.
Muilla järjestöillä on vain kymmeniä taistelijoita.
Osa niistä on heimo- tai yhteisöpohjaisia, -
ja osa on lähtöisin salakuljettajista tai muista rikollisista, -
joilla oli monopoli tupakan tai laitteiden salakuljetuksessa.
Niillä ei ole edes ideologiaa.
Ne provosoivat Israelia reagoimaan Hamasia vastaan, -
näyttääkseen Hamasille, että heillä on veto-oikeus.
Samoin Hamas teki PLO:lle.
Nyt Hamas on sanoutunut irti Muslimiveljeskunnasta.
Se aikoo muuttaa suhteensa siihen.
Se julistaa olevansa vain kansallinen vapautusjärjestö, -
ja siten se kilpailee PLO:n kanssa.
Hamas on Harakat al-muqawamah al-islamiyya, -
"Islamilaisen vastarinnan rintama".
Näistä ainesosista se ei pääse eroon.
Nämä pienet roistojärjestöt yrittävät siis vetää Israelin konfliktiin -
Hamasin kanssa.
Israelin puolustusvoimat pitää kiinni julistuksestaan, -
jonka mukaan Hamas on yksin vastuussa Gazan raketti-iskuista -
ja kaikenlaisesta terroritoiminnasta.
Voiko Israel joutua antamaan Hamasille tauon -
ja taistelemaan näitä pikkujärjestöjä vastaan, -
jotka pyrkivät vahingoittamaan israelilaissiviilejä?
Ei Israel odota Hamasin antavan lupaa tai koordinoivan sitä, -
että Israel iskee niihin, jotka yrittävät ampua raketteja sitä vastaan.
Israel tietää mitä tehdä.
Tavallaan se palvelee Hamasiakin, joka ei itse pysty reagoimaan ajoissa.
Tämä on epävakaa etujen tasapaino.
Hamas on islamistinen liike, mutta se on myös hallitsija.
Se tietää, ettei islamismi ole kovin suosittua maailmalla.
Islamistiset liikkeet ovat kyllä kasvussa eri puolilla Lähi-itää, -
mutta esimerkiksi Egyptissä ne eivät ole suosittuja.
Siksi niistä on otettava etäisyyttä.
Hamasin ja Israelin yhteinen etu on pitää ne ryhmät aisoissa.
Miten todennäköinen on täysimittainen konflikti esimerkiksi ensi kesänä?
Joidenkin asiantuntijoiden mukaan -
jokin voi laukaista sen minä hetkenä hyvänsä.
Israel kohtelee Hamasia sen alueen hallitsijana, -
eikä se anna Hamasin paeta velvollisuuksiaan.
Hamas ei voi sanoa: "Emme me sitä tehneet, vaan nuo toiset!"
Jos Gazassa yrittää varastaa auton, Hamas estää sen.
Tällaista ei voisi tapahtua, -
ellei Hamas katsoisi sitä sormien läpi.
Joskus Hamas odottaa Israelin tekevän työn heidän puolestaan.
Jos Israel iskee niitä ryhmiä vastaan, se on palvelus Hamasille.
Fatahkin on mielissään, -
jos iskemme Hamasia vastaan sen puolesta, -
koska se ei voi enää palata hallitsemaan Gazaa.
Tämän ilmiön seurauksena -
Gazaan ja Länsirannalle ei koskaan tule yhtenäistä palestiinalaisvaltiota.
Tosin kuin herra Oren sanoo, he eivät ole samaa palestiinalaiskansaa.
Olen palvellut sekä Gazassa että Länsirannalla.
Niissä on aivan eri heimot.
Toinen on saanut uskonnollisia vaikutteita Egyptin vallan ajoista, -
ja toinen on saanut vaikutteita Jordanian ajoista.
Niissä on aivan erilaiset ajattelutavat. Niitä ei voi enää yhdistää.
Yhden kylänkin perheiden välillä on suuria eroja.
Tohtori Boms, oletteko samaa mieltä?
Yleisesti ottaen ne ovat eri kansaa.
Siksi niissä on erilainen dynamiikka.
Palestiinalaisten heimodynamiikka on erilaista -
Jerusalemissa, Länsirannalla ja Gazassa.
Myös eri kylät ovat suuntautuneet eri tavoin.
Siksi Hamasin johdon täytyy saavuttaa jonkinlainen tasapaino.
Lähi-itä on levoton.
Palestiinalaisasia ei ole ympäröivien maiden ykkösprioriteetti.
Eurooppa ja YK kokoontuivat juuri käsittelemään Syyriaa, -
eikä suinkaan palestiinalaisasiaa.
Syyriassa on käytetty kemiallisia aseita.
Hamasin tekojen pohtimiselle ei riitä energiaa.
Sen halutaan odottavan rauhassa, kunnes muut asiat on hoidettu.
Hamasille on parempi, jos sitä ei pidetä islamistisena liikkeenä.
Jos Hamasin johto haluaa legitimiteettiä ja uskottavuutta, -
sen on sanottava: "Emme ole islamisteja emmekä radikaaleja, -
vaan maallistuneita nationalisteja ja keskustelukumppaneita."
Emme ole puhuneet Gazan väestöstä.
Gaza on kuin Hongkong tai Singapore, mutta köyhä.
Kunpa olisikin!
Kapealla maakaistaleella asuu -
lähes kaksi miljoonaa ihmistä, joista osa on pakolaisia.
Kahden miljoonan rajapyykistä puuttuu vain 30 000.
Alue käy yhä ahtaammaksi.
Työmahdollisuuksia ja sosiaalihuoltoa ei ole.
Siksi monet israelilaiset, myös turvallisuusviranomaiset, ehdottavat, -
että Gazalle annettaisiin satama, vaikkapa keinotekoinen saari, -
jota valvottaisiin.
Se on siis Israelin tarjous.
Israelin turvallisuuslaitos tarjosi sitä, -
koska paineen täytyy purkautua jotakin kautta.
Muuten väestö kääntyy Israelia, Egyptiä ja omaa johtoaan vastaan.
Gazan jälleenrakentaminen hyödyttää kaikkia.
Siellä on vielä jäänteitä vuoden 2014 tuhosta.
Hamas käyttää sementtiä tunneleiden vahvistamiseen.
Gazan jälleenrakentamisen sijaan.
Israel ja Hamas tarvitsevat jonkinlaisen yhteisymmärryksen -
ja toimintatavan.
Hamasin ei saa lisätä aseitaan ja tunneleitaan.
Huomauttaisin siihen, mitä tohtori Boms juuri sanoi.
Hamas kutsuu nyt keskustelemaan -
kaikkia muita paitsi Israelia.
Se on jatkanut julistuksiaan -
peruskirjaa koskevan kohunkin jälkeen.
Sen peruskirjan uudessa sanamuodossa -
he tappavat juutalaisten sijaan "sionistisia miehittäjiä".
Muutos on vain semanttinen.
Lisäksi Hamas julisti jatkavansa aseellista taistelua Israelia vastaan, -
kunnes se on saanut koko Palestiinan. Mikään ei siis ole muuttunut.
Viittasitte kuitenkin siihen, -
että Israel tunnustaa Hamasin Gazan yksinomaiseksi hallitsijaksi.
Se on yksin vastuussa Gazasta.
Tohtori Boms, -
merkitseekö se tavallaan Israelin tunnustusta Hamasille?
Hamas kuitenkin määritellään kansainvälisesti terrorijärjestöksi.
Tunnustus on molemminpuolinen, -
sillä Hamas on myöntänyt Israelin olemassaolon, -
vaikka se ei siitä pidäkään.
Israelkin tunnustaa sen tosiasian, että Hamas hallitsee Gazaa, -
ja siksi sen on otettava vastuuta alueeltaan ammutuista raketeista.
Tämä oli vuoden 2014 sodan syy. Se oli muistutus tosiasioista.
Hamas puhuu maailmalle, -
koska Gaza on täysin riippuvainen ulkomaiden avusta.
Varsinkin uuden johdon on tehtävä kaikkensa -
saadakseen tunnustusta ja sitä kautta mahdollista tukea.
Silloin he voisivat näyttää hallitsevansa Gazaa -
ja pitävänsä kapinalliset kurissa.
Kolmen kuukauden kuluttua Israelissa on paras vuodenaika.
Valitettavasti hyvä sää tuo mukanaan levottomuuksia.
Nyt kun Hamasin ja Israelin viimeisimmästä konfliktista -
on kulunut kolme vuotta, -
onko edessä samanlainen konflikti?
Tietyillä alueilla, kuten Golanin kukkuloilla, -
keskitalvella on tosiaankin vaikea taistella.
Sodista ei silti voi syyttää säätä.
Sodissa ihmiset tappavat ihmisiä, ei mitkään muut tekijät.
Puhuimme Hamasin johdosta, mutta sen peilikuva on Israelin johto.
Mainitsimme vuoden 2014 operaation, -
mutta kuusi vuotta aiemmin tehtiin operaatio Valettu lyijy.
Benjamin Netanjahu lupasi valtaan tultuaan -
tuhota Hamasin vallan Gazassa. Sitä hän ei tehnyt.
Sitten Avigdor Lieberman lupasi, että valtaan päästyään -
hän tuhoaa Ismail Haniyyan vuorokauden kuluessa.
Valtaan päästyään ihmiset tuntevat vastuun painon.
He eivät halua enää hätiköidä.
Riskejä ei halutakaan ottaa.
PLO sanookin, että on Israelin etu ylläpitää Hamasia.
Aika on lopuillaan. Saatte kukin vielä kommentoida.
Konfliktia on vaikea ennustaa. Profeetatkaan tuskin tietävät sitä.
Objektiivisesti ajateltuna -
Hamasilla ei ole varaa uusiin seikkailuihin Israelia vastaan.
Israel on ylivoimainen kaikissa suhteissa.
Hamasin sisäinen asema ei kestä taas uutta Israelin iskua.
"Antakaa rauhalle mahdollisuus," kuten John Lennon lauloi.
Se tuskin tarkoittaa Lähi-itää, -
mutta uuden johdon pitää välttää sotaa mahdollisimman pitkään.
Sotaa ei käydä autopilotilla.
Jos jotain sattuu, molempien puolten vastuulliset johtajat hillitsevät sitä.
Tässä kaikki tänään.
Kiitos, tohtori Boms, Amir Oren ja tohtori Berko!
Kiitos katsojille, näkemiin perjantaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta