Tervetuloa Jerusalem studioon!
Kiina on riippuvainen Lähi-idän öljystä.
Lähi-idän epävakaus on saanut Kiinan lisäämään -
diplomaattisia ponnistelujaan strategisten etujensa turvaamiseksi.
Kiinan vaikutuksesta Lähi-idässä keskustelevat -
Paula Slier, Russia Todayn Lähi-idän toimiston päällikkö, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja reservin everstiluutnantti Reuben Ben Shalom.
Herra Oren, kertoisitteko Kiinan pyrkimyksistä?
Kiinahan on nimeltään "Keskusvaltakunta", -
ja se haluaa lisätä vaikutusvaltaansa -
Lähi-idässä.
Vuoteen 1971 asti Kiina ei ollut edes YK:ssa, -
vaan Taiwan, joka oli myös turvallisuusneuvoston jäsen.
Sitten Kiina tuli sen tilalle.
Kiina on maailman suurimpia mahteja.
Sillä on veto-oikeus turvallisuusneuvostossa.
Sen talous on maailman toiseksi suurin.
Sen tavoitteet ovat pääasiassa taloudellisia.
Se haluaa vakautta -
turvatakseen kaupankäynnin, merenkulun ja energiansaannin.
Se pyrkii yhteyteen Lähi-idän vakauttavien voimien kanssa.
Lähi-idän merkitys Kiinalle on kasvanut.
Lähi-idästä tulee suurin osa -
sen käyttämästä öljystä ja kaasusta.
Silkkitie on tavallaan löydetty uudelleen.
Kiina solmii strategisia siteitä lähinnä kaupallisin keinoin.
Kiina on huolissaan terrorismista ja Isisistä länsirajoillaan.
Terrorismi on lisääntynyt siellä äkisti.
Alueen terroriryhmillä on yhteyksiä Lähi-idän ryhmiin, kuten Isisiin.
Kiina on siksi kääntänyt huomionsa Lähi-itään.
Se haluaa osallistua Lähi-idän tapahtumiin aiempaa enemmän.
Kauppasuhteita se on ennenkin solminut, -
mutta niillä ei ole ollut sellaisia poliittisia ulottuvuuksia kuin nyt.
Kiinaa ei pitäisi arvioida oman kulttuurimme näkökulmasta.
On turha kysyä, kenen puolella Kiina on Lähi-idässä.
Kyse on vain etujen turvaamisesta.
Kiina navigoi viisaasti puolten välillä.
Voimme valjastaa sen koko Lähi-idän eduksi.
Usein sanotaan, -
että Kiinan pyrkimykset ovat muuttuneet geopoliittiseen suuntaan.
Se ei oikeastaan ole totta.
Sama koskee Trumpin lausumaa "Amerikka ensin".
Ainahan Amerikka on ollut ensin. Muutos on vain retorinen.
Kiinankin kohdalla kyse on retoriikasta.
Kiinan hienovaraisista puheista on vaikea erottaa todellisia tarkoituksia.
Herra Oren, Kiina kuuluu P5+1-maihin, -
jotka neuvottelivat Iranin kanssa ydinsopimuksesta.
Eri ryhmät ja järjestöt yrittävät myös vaikuttaa -
Israelin ja palestiinalaisten konfliktin tilanteeseen.
Tässäkin Kiinalla on vaikutusvaltaa, -
sillä se kuuluu YK:n osana kvartettiin.
Syyrian konfliktin ratkaisuunkin Kiina tulee yhä enemmän mukaan.
Kiinaa pidetään vilpittömänä välittäjänä -
toisin kuin Yhdysvaltoja ja Venäjää, joilla on omat rasitteensa.
Miten Kiinaan suhtaudutaan Lähi-idässä?
Amerikkalaisten ja venäläisten rasitteista ollaan hyvin tietoisia.
Washington teki yhden suurimmista virheistään 1950- ja 1960-luvuilla -
puhuessaan "Kiinan ja Neuvostoliiton leiristä".
Ei sellaista ollut. Kiinalla oli aina mielessään vain omat edut.
Olihan Kiinalla tietysti ideologinen kuorrutus, -
mutta 1970-luvulla tapahtui muutos.
Nixon ja Kissinger ymmärsivät, -
että USA, Neuvostoliitto ja Kiina muodostivat kolmion.
Kiina ei halua, että sitä pidetään imperialistina.
Siksi se haluaa käyttäytyä toisin kuin muut suurvallat.
Se jättää siis Lähi-idän valtapelin venäläisille ja amerikkalaisille -
ja ottaa hyödyn siitä itselleen tärkeillä alueilla.
Tästäkin syystä -
pääministeri Netanjahu vieraili Kiinassa viime kuussa.
Vierailu ei keskittynyt strategiaan, politiikkaan tai puolustukseen, -
vaan innovaatioon, teknologiaan ja talouteen.
Kiina on kiinnostunut kehityksestä sekä kotimaassa että ulkomailla.
Israelissakin toimii monia merkittäviä kiinalaisyhtiöitä.
Israelin ja Kiinan välinen kauppa on 11 miljardia dollaria.
Tel Avivin sydämessä kiinalaiset rakentavat raitiolinjoja -
ja monia muita projekteja.
Se on kiinalaisille tärkeämpää kuin meritukikohta sotalaivoineen.
Ehkä tämä "silkkitie" vie siihenkin vuosien kuluttua, -
mutta Kiina etenee hitaasti ja järjestelmällisesti.
Kiinalaisilla on luotettava maine.
Heillä ei ole rasitteita Lähi-idässä.
Useimpien maiden mielestä USA on epäonnistunut Lähi-idässä.
Kiina voi hyödyntää sitä.
Sillä ei ole taakkanaan vanhoja liittoumia ja vihollisia.
Siksi sillä voi olla uusia ratkaisuja vanhoihin ongelmiin.
Mielestäni Pekingillä on poliittisia päämääriä.
He ovat ottaneet vastaan sekä Syyrian oppositiota että johtoa.
Eivät samaan aikaan.
Kiina on kiinnostunut myös Israelin ja palestiinalaisten konfliktista.
Maaliskuussa Kiinan presidentti puhui Iranin ja Saudi-Arabian suhteista.
Se liittyy siihen, mitä sanoitte Netanjahun vierailusta.
Israelille Kiina on parempi kauppakumppani -
kuin esimerkiksi Eurooppa, joka liittää siihen poliittisia vaatimuksia.
"Emme hyväksy siirtokuntien tuotteita," ja niin edelleen.
Israel toivoo, -
ettei kauppasuhteisiin liittyisi sellaista poliittista painostusta, -
jota Euroopan unioni käyttää.
Viime vuosina USA on ollut heikko Lähi-idässä, -
millä on ollut seurauksia kaikkialla Lähi-idässä.
Osittain siksi Kiina on omaksunut toisenlaisen osan.
Obamahan syytti Kiinaa -
USA:n turvallisuusponnistelujen hyväksikäyttämisestä.
Israelin turvallisuussuhteet Kiinan kanssa aiheuttivat jännitteitä -
Israelin ja USA:n suhteille.
Tästäkin syystä suhteet keskittyvät nyt innovaatioon.
Netanjahu ja Kiinan presidentti antoivat juuri julistuksen -
"innovaatiokumppanuudesta".
On mielenkiintoista nähdä, miten tämä kolmiodraama etenee.
Kiinan silkkitiehanke "Yksi vyöhyke, yksi tie" muuttaa maailman.
Israel voi hyödyntää sitä, koska se sijaitsee sen risteyskohdassa.
Ei Kiina sattumalta osta Israelin suurinta elintarvikeyhtiötä Tnuvaa, -
kunnosta Israelin satamia ja puhu sen rautateistä.
"Yksi vyöhyke, yksi tie" kuulostaa köyhältä pikkukylältä, -
mutta se tarkoittaa Kiinan suuntautumista länteen.
Haluaisin keskustella tarkemmin Kiinan pyrkimyksistä Lähi-idässä.
Vuosi sitten Kiinan presidentti Xi Jinping vieraili Lähi-idässä.
Hän vieraili Saudi-Arabiassa, Egyptissä ja muissa sunnimaissa.
Se herättää kysymyksen siitä, onko Kiina sunnien puolella -
šiiamuslimeja ja Irania vastaan?
Kyse on protokollasta ja julkisuuskuvasta.
Yksikään Kiinan korkein johtaja ei ole käynyt Israelissa, -
vaan vain varajohtajat, ulkoministerit tai parlamentin puhemiehet.
Kiina viestittää sillä tahtovansa parantaa suhteita -
maltillisen arabi- ja muslimimaailman, niin sunnien kuin šiiojenkin, kanssa.
Kiinalla on itselläänkin 100 miljoonaa muslimia, noin 7 % väestöstä.
He asuvat läntisimmässä maakunnassa.
Kiina on tehnyt laskelmiaan.
Sen aasialaiset kilpailijat ovat Japani ja Intia.
Siksi se tekee yhteistyötä Pakistanin kanssa.
Mitä se merkitsee muille liittolaissuhteille?
Kiinalaisviranomaisilla on kolme tabua: Taiwan, Tiibet ja Hongkong.
He ovat järkähtämättömiä. Niitä ei saa mainita sanallakaan.
Muista aiheista he voivat joustaa.
Jos arabimaat ja palestiinalaiset haluavat tehdä sopimuksen, -
jonka Israel voi hyväksyä, -
Kiinalle se sopii, eikä se aio pakottaa eikä tyrkyttää mitään.
Se on suostuvainen mihin tahansa ehdotukseen Lähi-idässä.
Kiinan Lähi-idän politiikka on puolueetonta.
Se pyrkii kahdenkeskisiin suhteisiin pitäen kiinni puolueettomuudestaan.
Kiina voi toimia välittäjänä Iranin ja Saudi-Arabian kesken, -
koska sillä on hyvät suhteet molempiin.
Se ei kannata Israelin hyökkäystä Iraniin, -
mutta se tavallaan tukee saudien puolta Jemenissä.
Se tasapainottelee siis kapealla terällä, -
mistä syystä se on ainutlaatuisessa asemassa.
Mainitsitte USA:n vetäytymisen Lähi-idästä.
Se on antanut Kiinalle tilaisuuden.
Maailmanvallaksi pyrkijälle Lähi-itä on keskeinen toimintakenttä.
Otan taas esiin kulttuurin.
Kiinan asenne määräytyy yhteisymmärryksen kautta.
Se ei julista olevansa kenenkään puolella.
Koska Kiinalla on Lähi-idässä öljy- ja energiaetuja, -
ja sisäisiä haasteita uiguuriväestön kanssa, -
suhteet sunnimaiden kanssa ovat Kiinalle tärkeitä.
Israelilaisten pitäisi oppia ymmärtämään -
Kiinan rajoitteita, tarpeita ja kulttuuria.
Silloin ymmärrämme, -
että se voi tehdä yhteistyötä sekä meidän että saudien kanssa.
Ei ole sattumaa, -
että saudikuningas vieraili Kiinassa juuri ennen Netanjahua.
Meidän pitäisi tarttua tilaisuuteen.
Herra Oren, kertoisitteko tarkemmin -
pääministeri Netanjahun vierailusta Kiinassa viime kuussa?
Kiina on tietysti ydinasevaltio. Siitä seuraa ketjureaktio.
Jos Kiinalla on ydinase, Intiallakin on oltava, -
ja sen seurauksena myös Pakistanilla.
Jos Pakistanilla on ydinase, Iranillakin on oltava, -
ja siksi myös Saddam Husseinin Irakilla piti olla.
Israel on siis joutunut uhatuksi Kiinan ja Intian vihollisuuden sivutuotteena.
Tämä on Kiinassa vierailevien israelilaisjohtajien mielessä.
Olin pääministeri Rabinin saattueessa Kiinassa vuonna 1993.
Se oli ensimmäinen vierailu suhteiden solmimisen jälkeen.
Rabin varoi strategisia aiheita.
Kuten Reuben mainitsi, USA oli huolissaan siitä yhteistyöstä.
Hän ei myöskään tiennyt, mitä kiinalaisilta voisi pyytää, -
paitsi ehkä sitä, etteivät he myisi aseita Israelin vihollisille.
Netanjahukin keskittyi nyt vain innovaatioon.
Hän puhui Israelin start up -yrityksistä ja huipputeknologiasta.
Kiinalaiset etsivät yhteistyökumppaneita mistä vain.
Israelilaisyritykset voivat tehdä yhteistyötä Kiinan kanssa -
esimerkiksi kehittämällä tuotteita täällä ja tuottaa niitä Kiinassa.
Kiinan talous on viime vuosina kasvanut huimaa vauhtia, -
mutta nyt se on hidastunut.
Vierailuhan tuotti sopimuksia kahden miljardin dollarin edestä?
Kyllä, mutta se oli vain allekirjoitusseremonia.
Sopimukset tehdään kulissien takana.
Tämä oli jo kolmas kokous kolmen vuoden aikana.
Nyt Netanjahu toi mukanaan teollisuusjohtajia ja yrittäjiä, -
näytti heille paikkoja ja esitteli heitä kiinalaisille.
Toiminta on kuitenkin käynnissä koko ajan.
Kiinalaiset haluavat innovaatiosta uuden kasvuveturin.
Kiinalaiset todellakin etsivät kumppaneita mistä vain.
Vaikka Israel olisi start up -kansakunta, -
teknologinen kilpailuetu ei ole aina varmaa.
Yhdeksän vuoden aikana Kiina on tehnyt sopimuksia -
780 miljardin dollarin edestä. 0,02 % niistä on Israelin kanssa.
Vaikka Israelille Kiina on tärkeä kumppani, -
Kiinalle Israelin merkitys on vähäinen.
Se on hyvä muistaa.
Meidän pitäisi vihdoin alkaa opiskella mandariinia.
Kiina vaikuttaa Lähi-idässä monin tavoin.
Sillä on rauhanturvajoukkoja Libanonissa.
He raivaavat miinoja ja taistelevat merirosvoja vastaan.
Taustalla on toki Kiinan omat edut, mutta myös ideologia.
Voisimme tehdä yhteistyötä myös terrorin vastustamisessa, -
etsintä- ja pelastustöissä ja monilla muilla alueilla.
Kiinalaisia on 1437 miljoonaa, -
mutta israelilaisten kanssa heitä on 1445 miljoonaa.
Yhdessä olemme paljon vahvempia!
Mainitsitte Intian ja Kiinan vihollisuudesta.
Israelilla on vahvat suhteet Intiaan monella tasolla, -
korkeammalla tasolla kuin Kiinalla.
Vaikuttaako se Kiinan ja Israelin suhteisiin?
Vaikuttaa, -
kuten USA:n ja Israelin suhdekin -
tuo ongelmia -
Kiinan ja Israelin suhteisiin.
Amerikkalaiset huolestuivat, -
kun epäluotettavat lähteet raportoivat Israelin siirtäneen Kiinalle -
Patriot-ohjusteknologiaa.
Sitten Israel sopi elektronisen Falcon-kuljetuskoneen myynnistä, -
mutta USA pakotti Israelin perumaan kaupat.
Intia on tosiaankin Israelin parhaita puolustusasiakkaita.
Se on Kiinan kannalta ongelmallista.
Nämä hallinnot osaavat kyllä käyttäytyä.
He käyttäytyvät varovasti eivätkä vaadi liikoja, -
kuten ei Israelkaan pyydä asemyynnin lopettamista -
Saudi-Arabialle.
Kiina on myynyt saudeille maasta maahan -ohjuksia -
ja meritorjuntaohjuksia, jotka voivat iskeä myös israelilaislaivoihin.
Israelin on turha vaatia sellaista, kuten Kiinankin.
Tämä oli Netanjahun toinen vierailu Kiinassa -
neljän viime vuoden kuluessa.
Sitä ennen hän vieraili -
Singaporessa ja Australiassa ensimmäisenä Israelin pääministerinä.
Tänä vuonna Intian pääministeri vierailee Israelissa -
ensimmäistä kertaa.
Israel suuntautuu nyt itään, ei vain Kiinaan.
Infrastruktuuriprojektiensa kautta Kiina nauttii luottamusta -
ja saa tavallaan tunnustusta yhteistyökumppaneiltaan.
Jos Kiina aloittaa sodan vaikkapa Japania vastaan, -
yhteistyömaat tukevat Kiinaa näiden projektien takia.
Se ei siis ole vain epäitsekästä Lähi-idän kehittämistyötä.
Ei todellakaan, varsinkin kun Kiinasta on kyse.
Kritisoisin USA:n retoriikkaa Kiinaa kohtaan.
Presidentti Trump puhuu Kiinasta -
aggressiiviseen sävyyn.
USA:n armeijan päällikkö mainitsi Kiinan -
Pohjois-Korean ja Iranin yhteydessä.
USA:lla on lähes Kiina-fobia.
En usko Kiinan asettuvan sotilaallisesti USA:ta vastaan.
Se kasvattaa valtaansa taloudellisin keinoin.
Meidän ei saisi kuunnella tässä asiassa amerikkalaisia, -
vaan kiinalaisia.
Teemmehän me yhteistyötä Venäjänkin kanssa, -
vaikka emme pidä kaikesta, mitä se tekee, -
ja vaikka venäläisaseet tappavat israelilaisia.
Samoin kiinalaisaseetkin.
Libanonin toisessa sodassa ystäväni kuolivat, -
kun kiinalaisvalmisteinen ohjus ampui alas helikopterin.
Emmekö siksi ole Kiinan ystäviä?
Hyödynnämme Kiinan tarjoamia mahdollisuuksia -
ja keskustelemme kunnioittavasti aroistakin aiheista.
Ben Shalom puhui amerikkalaisten jättämästä tyhjiöstä.
Sen syyksi esitetään usein Obaman taustalta johtamisen politiikkaa.
Tyhjiö on vetänyt Lähi-itään muita voimia, kuten Kiinan.
Aiheuttaako tämä jännitteitä suurvaltojen välille -
niiden kahmiessa itselleen osia siitä tyhjiöstä?
Kyllä, mutta ironisesti se onkin päinvastoin.
Tyhjiö muodostui tänne -
USA:n itään kääntymisen seurauksena.
USA lähti Lähi-idästä suuntautuakseen Kiinaan -
ja Etelä-Kiinan merelle.
Se halusi näyttää uskollisuutensa Tyynenmeren alueen liittolaisilleen, -
etteivät nämä kehittäisi omia sotilaallisia valmiuksia, -
mukaan lukien ydinvalmiudet.
Nämä ovat siis Japani, Etelä-Korea, Taiwan ja muut.
Kun USA:n täytyi rajallisten resurssiensa takia valita -
Kaukoidän ja Lähi-idän välillä, se valitsi Kaukoidän.
Se tapahtui ennen arabikevättä, joka imaisi USA:n takaisin Lähi-itään.
Nyt USA olikin levittänyt resurssinsa liian laajalle.
Kiina on villi kortti.
Uskon, että sen pitkän tähtäimen strateginen linja -
on tarkemmin laskelmoitu, kuin mitä te sanotte.
Emme tiedä vielä tarkkaan Kiinan aikeista Lähi-idässä.
Onko sillä annettavaa konfliktien ratkaisuihin, -
vai levittääkö Kiinan mukaantulo Lähi-idän konfliktit kauemmas itään?
Kiinalaisilla on paljon potentiaalia, -
mutta kyseenalaistan heidän todelliset tavoitteensa.
En ehkä puhunut tarpeeksi selvästi.
Kiina on ehkä maailman laskelmoivin valtio.
Se osaa myös taitavimmin piilottaa korttinsa.
Me israelilaiset olemme hyvin avoimia, emmekä ymmärrä kiinalaisia.
Vakautta Kiina haluaa varmasti, -
koska se tarvitsee sitä Lähi-idän energialähteiden takia.
Se tarvitsee myös jonkin verran epävakautta.
Niin pienen maan kuin Israelin on oltava nöyrä.
Meidän on pysyttävä pelissä ja tarttua hyviin tilaisuuksiin.
Netanjahu onkin monesti sanonut Israelia "nuoremmaksi kumppaniksi".
Herra Oren, olkaa hyvä!
Kiinalaisten ja juutalaisten välillä on yhtäläisyyksiä, -
vaikkakin eri mittakaavassa.
Yksi niistä on diaspora.
Mannerkiinalaiset katsovat velvollisuudekseen suojella -
Aasian ja koko maailman kiinalaisyhteisöjä.
Tähän liittyvät Etelä-Kiinan meren kiista, keinotekoiset saaret -
sekä Kiinan merivoimien ja ilmavoimien levittäytyminen -
1000 kilometrin päähän.
Painopiste on vaihtunut maavoimista meri- ja ilmavoimiin.
Kiinan talous on riippuvainen -
tuotteiden, palvelujen ja työvoiman viennistä.
Siksi kiinalaisia työntekijöitä ja teknikkoja on Israelissakin.
Jos paikallinen konflikti vaarantaa heidän turvallisuutensa, -
Kiina saattaa mennä väliin.
Aika on lopuillaan. Saatte kukin sanoa loppukommenttinne.
Kiinalla ei ole kokemusta Lähi-idän politiikasta.
On mielenkiintoista nähdä, miten Kiinan toiminta kehittyy.
Kiinan talous on 35-kertainen Israeliin verrattuna.
Siksi Israelin ja Kiinan suhteista on puhuttava nöyrästi.
Kiinan mukaantulo on osa Lähi-idän dynamiikan muutosta.
Talous ja strategia kietoutuvat yhteen.
Onko edessä taas kaksinapainen maailma, USA:n ja Kiinan kesken?
Yhdyn Reubenin kommenttiin Kiinan kulttuurista.
Kiinalaisten salaperäisiä puheita olisi mielenkiintoista osata tulkita.
Ne ovat täynnä kiinalaisia sananlaskuja -
valkoisine hiirineen ja mustine kissoineen.
Tässä kaikki tänään.
Kiitos, Paula Slier, Amir Oren ja Reuben Ben Shalom!
Kiitos katsojille, näkemiin perjantaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta