Tervetuloa Jerusalem studioon!
Kaaoksen ympäröimä Israel, -
jolla on nyt uusi liittolainen Washingtonissa, -
kehottaa jälleen kansainvälistä yhteisöä reagoimaan -
Iranin ydinsopimusrikkomuksiin, ohjuskokeisiin ja terrorin tukemiseen.
Tänään tarkastelemme tilannetta viimeaikaisten tapahtumien pohjalta.
Tervetuloa, tohtori Elisheva Machlis, -
Iran-luennoitsija Jerusalemin heprealaisesta yliopistosta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Eldad Pardo, Impact SE:n tutkimusjohtaja -
ja Heprealaisen yliopiston Iran-luennoitsija.
Herra Oren, -
miten suuri merkitys Israelin lausunnoilla ja toimenpiteillä on -
Iranin asiassa?
Onko sen kaava samanlainen kuin muutama vuosi sitten?
Israelin ja Iranin välillä on ollut konflikti -
1970-luvun lopulta asti, -
jolloin Khomeini palasi Teheraniin -
ja šaahi syrjäytettiin.
Konfliktissa on ollut erilaisia vaiheita.
Tällä hetkellä maat käyvät sijaissotaa.
Rintamalinjojen takana toimitaan aktiivisesti.
Se ei yleensä päädy median tietoon, -
ellei se ole hyvin äänekästä ja rajua.
Israelin puolustusvoimat ja tiedustelu ovat tehneet järjestelmällistä työtä.
Tietenkin myös iranilaiset, lähinnä vallankumouskaartin Quds-joukot, -
ja heidän liittolaisensa, kuten Hizbollah, ovat aktiivisia Syyriassa.
Konflikti on kuolemanvakava, -
mutta siinä oli hiljattain hauska yksityiskohta, -
kun maailman juutalaiset viettivät Purim-juhlaa.
Pääministeri Netanjahu ja ulkoministeri Zarif väittelivät -
persialaisten ja juutalaisten suhteen historiasta.
Tohtori Machlis, mitä mieltä olette?
Iran on muutoksen kourissa.
Siellä on monia mielipiteitä ja ryhmiä.
Vallassa ovat vallankumouskaartin edustamat konservatiivit, -
mutta toisaalta presidentti edustaa pragmaattisempaa linjaa.
Nyt odotamme tärkeää tapahtumaa, presidentinvaaleja.
Niitä on seurattava tarkkaan.
Sitten näemme, -
saako nykyinen, pragmaattinen presidentti jatkaa, -
vai vahvistuuko konservatiivien asema entisestään.
Tarkastelen asiaa Iranin näkökulmasta.
Vaikka Ruhani on pragmaattisempi, -
neuvottelut alkoivat itse asiassa jo Ahmedinejadin aikaan 2011.
Iran muuttuu aina vain jyrkemmäksi.
Lähi-idässä on yhä enemmän iranilaisjoukkoja.
Iran laukaisee ballistisia ohjuksia.
Kun Ruhani neuvotteli eurooppalaisten kanssa 2003―2005, -
hän sanoi, että Iran jättää rikastamisen toistaiseksi sivuun -
ja kehittää sillä välin ydinohjelman muita puolia.
Iran siis vain siirtää ydinohjelman painopisteen toisaalle.
Kommentoisin myös Zarifin mielenkiintoisia lausuntoja.
Kyyros tosiaan salli juutalaisten rakentaa temppelin uudelleen, -
mutta kun šiiat tulivat valtaan Iranissa vuonna 1501, -
Iranista tuli juutalaisille pahin muslimimaa.
Sekin on totta, että toisen maailmansodan aikaan -
eräät iranilaiset pelastivat juutalaisia.
Se tapahtui kuitenkin vasta brittien ja neuvostoliittolaisten valloitettua maan.
Sitä ennen Iran oli hyvin lähellä natseja, -
ja se alkoi takavarikoida juutalaisten omaisuutta.
Siinä lyhyt historian oppitunti.
Israelin ja Iranin välit ovat selvästi kiristyneet viime aikoina.
Israel epäonnistui -
muun muassa ydinsopimukseen liittyvissä tavoitteissaan, -
mutta rohkaistui uudelleen Donald Trumpin tultua presidentiksi.
Netanjahu on ilmoittanut ajavansa yhdessä USA:n hallinnon kanssa -
ydinsopimuksen muuttamista tai kumoamista.
Mikä on tilanne?
Siitä on lähes kaksi vuotta, kun Netanjahu puhui kongressille -
estääkseen ydinsopimuksen tai ainakin USA:n osallisuuden siinä.
Sopimuksessahan on muitakin osapuolia, -
ja välillä se unohtuu Washingtonissa.
Se on monenkeskinen sopimus, jossa USA on tietysti tärkeä osapuoli.
Se tapahtui maaliskuussa 2015.
Kaksi vuotta Netanjahu on ollut puolustuskannalla, -
mutta Trumpin voitto rohkaisi häntä, kuten sanoitte.
Trumpin kahden ensimmäisen kuukauden aikana -
on kuitenkin tullut ilmi, -
että osa Trumpin julistuksista on tarkoitettu lähtökohdiksi, -
joista hän voi vetäytyä tehdessään sopimuksia.
Ei ole vielä merkkiäkään siitä, -
että Trumpin hallinto työskentelisi ydinsopimuksen muuttamiseksi, -
kumoamisesta puhumattakaan.
Puolustusministeri Mattis ja CENTCOMin komentaja Votel -
ovat kuitenkin puhuneet Iranin valtapyrkimyksistä -
liittolaistensa välityksellä tai suoraan Irakissa, Syyriassa ja muualla.
Netanjahu keskittyi siihen puhelin- keskustelussaan Trumpin kanssa -
ja Moskovan vierailullaan.
Tohtori Machlis, onko Netanjahu siis käytännössä epäonnistunut -
ydinsopimuksen tuomisessa uudelleen käsittelyyn?
Hän keskusteli siitä Trumpin kanssa.
Trump sanoi, että asiaa koordinoidaan Israelin kanssa, -
mutta myöhemmin Theresa May torjui ajatuksen -
uusista pakotteista Irania vastaan.
Toimiiko Netanjahun uusi lähestymistapa paremmin, -
sillä hän keskittyy nyt Iranin alueelliseen toimintaan?
Irania vastaan on yhä voimassa terrorismiin liittyviä pakotteita -
islamilaisen tasavallan alkuvuosilta.
Poistetut pakotteet liittyvät vain ydinohjelmaan.
Netanjahu voi olla varma terrorismin vastaisten pakotteiden pysymisestä.
Islamilainen tasavalta on toisaalta vallankumouksellinen hallinto, -
mutta toisaalta myös tasavaltalainen hallinto.
Israelin kannattaa suhtautua näihin kahteen eri puoleen eri tavoin.
Kansainvälinen yhteisö voi tehdä sopimuksia, -
joista voi olla hyötyä Israelillekin, -
mutta Iranilla on myös sotilaallinen puoli, joka täytyy käsitellä erikseen.
Arabikevään alusta lähtien, vuodesta 2011, -
Israel on yrittänyt pysyä erillään arabimaailmasta.
Israel ei voi kuitenkaan loputtomiin pysytellä ulkopuolella.
Edessä on väistämättä uusi "Sykes-Picot", -
Lähi-idän uusi vallanjako.
Vallankumouksellisia voimia on kaksi.
Toinen on Iranin šiiaverkosto ympäri Lähi-itää, -
ja toinen Isis, sunnien vallankumouksellinen järjestö.
Kaikki toivovat, että Isis on tullut tiensä päähän, ainakin Lähi-idässä.
Iranin verkosto on vielä jäljellä.
Se on kohdannut takaiskujakin Venäjän tullessa Syyriaan -
ja Yhdysvaltojen tullessa Irakiin.
Israelin on silti puututtava ydinohjelmaan, -
Lähi-idän kokonaistilanteeseen ja kansainväliseen terrorismiin.
Iranin tehokas terroriverkosto ulottuu kaikkialle, -
ja se on iskuvalmiudessa.
Sillekin on tehtävä jotain.
Irakin šiiajoukot menivät mukaan Syyrian sotaan vuonna 2013.
He liittyivät Assadin armeijan rinnalle -
pitääkseen šiiamuslimit vallassa Syyriassa.
He julistivat hiljattain perustavansa uuden prikaatin Golanille -
Israelin rajalle.
He yrittävät poistaa alueelta -
kaikki muut kuin Assadille uskolliset šiiajoukot.
Onko se suora uhka Israelille, -
vai enemmän muille joukoille tuolla alueella?
Se on tosiaankin uusi käänne, -
mutta sillä on pitkät juuret.
Syyria on ollut Israelin vihollinen Israelin perustamisesta lähtien.
Irak on Syyrian naapuri ja joskus myös sen kilpailija.
Irakin toisella puolella on Iran, joka on Irakin vihollinen, -
ja siksi Syyrian liittolainen varsinkin vallankumouksen jälkeen -
ja puolittain salaa myös Israelin liittolainen.
Kun Irak lähestulkoon hävitettiin Saddam Husseinin aikaan, -
ja samaan aikaan Neuvostoliitto hajosi, -
Iran ei enää tarvinnut Israelia -
Irakin ja muiden arabimaiden vastapainoksi, -
riippumatta Teheranin hallinnon luonteesta.
Se oli kiinnostunut asekaupoista Israelin kanssa -
Iranin ja Irakin sodan aikaan Khomeinin valtaannousun jälkeenkin.
Nyt Iran ei tarvitse Israelia.
Se voi vapaasti pelata Syyriassa Irakin šiiajoukkojen välityksellä.
Se ei silti halua provosoida Israelia iskemään niihin joukkoihin, -
koska Israel ei anna vihollisjoukkojen asettua pohjoisrajalleen.
Viime viikolla Netanjahu tapasi Moskovassa presidentti Putinin.
Netanjahu ilmaisi Israelin huolen siitä, -
että Iran havittelee sotilaallista jalansijaa Syyriassa, -
myös Israelin rajalla.
Uskotteko, että suunnattuaan näitä uhkauksia ja toimenpiteitä -
Syyriassa toimivia Iranin liittolaisjoukkoja vastaan -
Israel osallistuu aktiivisesti siihen sotaan?
Kyse on prioriteeteista.
Nyt näyttää siltä, -
että Iran ja Hizbollah keskittyvät Syyrian ja Irakin tapahtumiin.
Iranin ja sen liittolaisten prioriteetti on nyt sisäinen, -
eikä se ole kiinnostunut tällä hetkellä taistelusta Israelia vastaan.
Israelin päätös heijastaa sitä.
Israelin historiassa on toistunut useasti tilanne, -
jossa Israel yrittää toimia välittäjänä -
Amerikan, Euroopan, Venäjän ja arabimaailman välillä -
ja saada aikaan jonkinlaista yhteistyötä -
maltillisen kehityssuunnan vahvistamiseksi Lähi-idässä.
En yllättyisi, jos Israel jonain päivänä yrittäisi toimia välittäjänä -
sunnien ja šiiojen välilläkin.
Elisheva on asiantuntija tässä.
Suurin osa Lähi-idän šiioista on maltillisempia, -
mutta he ovat diktatuurien alla Etelä-Libanonissa ja itse Iranissa.
Irakin šiiojen enemmistö kannattaa Ali Sistania, -
joka on vanha, mutta kuitenkin vankka demokratian kannattaja.
Irakilaiset ovat pahoillaan siitä, mitä he tekivät juutalaisille.
Irakista tuli suvaitsematon vihantäyteinen maa.
He kaipaavat 1920- ja 1930-lukujen vapaamielisempää aikakautta.
Israelin politiikka tähtää analyysini mukaan -
dialogin ja koordinaation lisäämiseen Lähi-idässä ja maailmalla.
Se tukee Lähi-idän maltillisia tahoja, sekä sunneja että šiioja.
Siitä lähtien, kun Israelin armeija vetäytyi Libanonista 17 vuotta sitten, -
ja Hizbollah pääsi rajalle, -
Israelin rajalla on ollut Iranin sotatukikohta.
Tähän asti sillä on ollut maajoukkoja ja ohjuksia.
Netanjahun tavatessa Putinia tuli julkisuuteen, -
että Iran tahtoo lisäksi meritukikohdan Syyrian rannikolle.
Emme tiedä, antaako Venäjä tehdä sen, -
koska Venäjä haluaa pitää siellä oman tukikohtansa.
Iran haluaa ensimmäistä kertaa olla läsnä tuolla merialueella.
Tähän mennessä se on ollut vain Persianlahdella ja Intian valtamerellä.
Se on keskittynyt enimmäkseen Hormuzinsalmeen.
Jos Iran saa jalansijaa Välimerellä, konflikti nousee uudelle tasolle.
Siitä Israel on varoittanut Venäjää ja muita maita.
Tohtori Machlis?
Hizbollah ja Iran ovat läheisiä liittolaisia, -
mutta Iranin suurin uhka on nyt Assadia vastustavat jihadistit.
Syyrialla on ollut strateginen liitto Iranin kanssa -
vallankumouksesta lähtien.
Iranin tärkein tavoite on nyt Assadin hallinnon säilyminen.
Tohtori Pardo?
Iranista puhuttaessa on muistettava -
sen poliittisen kulttuurin kaksi perinnettä, -
joista ei puhuta paljonkaan.
Toinen on imperialistinen ja toinen rasistinen.
Iran haaveilee arjalaisesta imperiumista.
Tämä visio on vahvasti esillä sen sisäisessä keskustelussa.
Siksi he lähettävät laivoja ja rakentavat -
mannertenvälisiä ohjuksia, panssarivaunuja ja lentokoneita.
He levittävät vaikutusvaltaansa Välimerelle ja Jemeniin asti -
ja yrittävät valloittaa islamin pyhät paikat -
hallitakseen koko muslimimaailmaa.
Turkilla on samanlaisia haaveita.
Erdogan yrittää työntyä Eurooppaan.
Iran toimii eri lailla, mutta tavoite on sama.
Ne pyrkivät molemmat hallitsemaan koko muslimimaailmaa.
En puhu kaikista iranilaisista, vaan hallitsevasta 10―15 prosentista.
He toimivat sitkeästi ja viisaasti tavoitteidensa saavuttamiseksi.
Iranilaislaivat ovat provosoineet -
USA:n ja muiden länsimaiden sotalaivoja Hormuzinsalmella.
USA antoi Iranille siitä varoituksen.
Iran näyttää silti jatkavan niin kuin ennenkin.
Varoituksen ainut uhri näyttää olevan -
asiasta ilmoittanut kenraali Flynn, -
joka irtisanottiin pian sen jälkeen, -
ei tosin sen takia.
Iranin taktiikkaa voisi sanoa puolustuksellis-hyökkääväksi.
Se ei ole ainoastaan levittänyt valtaansa, -
vaan myös vallan mielikuvaa -
pelotevaikutuksen ja sisäisen suosion saamiseksi.
Kuvaamanne merihankkeet ovat vallankumouskaartin toimintaa, -
eivät Iranin armeijan merivoimien.
Iranin armeija on järkevämpi ja kokeneempi.
Se tietää, että yhteenotoissa laivat saatetaan upottaa.
Se ei halua provosoida amerikkalaisia.
Tähän mennessä on käyty lähinnä sanasotaa.
Liian lähellä toisiaan olevat laivat ovat kahakoineet, -
mutta samanlaista oli muutama vuosi sitten ilman Trumpiakin.
Maat eivät vielä ole varsinaisesti ottaneet yhteen.
Iran tahtoo sekä Lähi-idän islamilaiseksi johtajaksi -
että vahvaksi kansalliseksi voimaksi.
Näin oli jo ennen vallankumousta.
Iran haluaa alueelliseksi suurvallaksi molemmista näkökulmista.
Toisaalta Iran on myös hyvin rationaalinen toimija.
Se ei pyri suoraan yhteenottoon, vaan tunnustelee tilannetta.
Iranin vallankumouksen ideologia on erittäin amerikkalaisvastainen.
Nyt sen täytyy ottaa ydinsopimus huomioon, -
mutta sillä on silti länsivastainen agenda.
Iranilaiset ovat pragmaattisia, -
mutta heillä on apokalyptisia unelmia -
Mahdin tulosta.
He odottavat suurta sotaa.
Haluaisin kysyä teiltä...
Tohtori Pardo, Iranin länsivastaisesta asenteesta huolimatta -
Teheranin hallinto saa taloudellista tukea länsimailta.
Boeing teki juuri sopimuksen sen kanssa.
Iranin lentokentille pääsee enemmän koneita -
ydinsopimuksen seurauksena tehdyillä investoinneilla.
Iran näyttää olevan yhä enemmän kiinnostunut liiketoimista -
esimerkiksi Saksan ja Belgian kanssa.
Miten se voi toisaalta eristäytyä länsimaisesta kulttuurista -
ja toisaalta investoida länsimaiseen liiketoimintaan?
Tässä on pakotteiden paradoksi.
Iranin hallintoa vastaan on ollut pakotteita alusta alkaen.
Iran haluaakin niitä, koska ilman niitä ei olisi hätätilaa.
Iranin diktatuuri tarvitsee hätätilaa.
Siellä ei ole parlamenttia, vaan neuvoa-antava neuvosto.
Diktaattori kysyy siis kansan mielipidettä ja tekee sitten päätöksen.
Järjestelmä on täysin iranilainen.
Valta tulee suoraan jumalalta. Johtaja saa ohjeet meditoimalla.
Ei hänen tarvitse kuunnella kansaa. Se on vain muodollisuus.
Hyväksyvätkö iranilaiset sen?
Se perinne ulottuu islamia edeltäneisiin aikoihin.
Jumalallisen valon uskotaan laskeutuvan johtajan päälle.
Iranilaiset ovat tieteellisesti lahjakkaita.
Eurooppalaiset sanovat: "He eivät ole arabeja, vaan kuten me."
Eivät he ole.
Iranilaiset itsekin myöntävät, että arabit ovat heitä demokraattisempia.
Iranilta puuttuu demokratian kulttuuri.
Sillä olisi ainesta supervallaksi.
Islamilainen tasavalta pitää itseään edistyksellisenä.
Se haluaa kehittää tieteitä, ydinteknologiaa ja taloutta.
Hallinto ymmärtää, ettei maa voi kehittyä, -
jos hallinto on epävakaa ja talous huonossa kunnossa.
Presidentti Ruhania kannatetaan juuri taloudellisista syistä.
Iranin on avauduttava ainakin taloudellisesti, -
mutta ei sen silti tarvitse olla kulttuuriltaan länsimielinen.
Aika on lopuillaan. Sanoisitteko kukin loppukommenttinne?
Kulttuuri, media, urheilu ja muut elämänalueet -
antavat mielikuvan siitä, -
että suuri osa Iranin yhteiskunnasta haluaa lopettaa vihamielisyydet.
Se haluaa kyllä imperiumiksi, mutta ei liian laajaksi.
Tarvitaan viestintäkanavia myös Israelin ja Iranin välille, -
jotta ydinsopimuksen kymmenen vuoden ajanjakso hyödynnettäisiin -
alueen rauhoittamiseksi.
Israel tekee viisaasti ottaessaan Iranin taas esille.
Israelin pitää vahvistaa dialogiaan Lähi-idän kansojen kanssa, -
sekä sunnien että šiiojen.
Se ei kommunikoi tarpeeksi persiaksi Iranin suuntaan.
Jos Irania ei kuitenkaan painosteta voimakkaasti, -
tilanne voi riistäytyä käsistä.
Keskiluokan ja nuorten keskuudessa on maltillista väkeä, -
mutta muutos on hidasta ja konservatiiviset voimat ovat vahvoja.
Israelin täytyy tehdä työtä kansainvälisellä rintamalla -
maltillisten vahvistamiseksi, -
mutta myös vastustaa kovalla kädellä radikaaleja voimia.
Tässä kaikki tänään.
Kiitos, tohtori Machlis, herra Oren ja tohtori Pardo!
Kiitos katsojille, näkemiin tiistaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta