Tervetuloa Jerusalem studioon!
Pääministeri Benjamin Netanjahu -
ja muut israelilaisviranomaiset ovat saaneet kovaa kritiikkiä -
valtiontarkastajan raportissa, -
jonka mukaan valmistautuminen Hamasin tunneleihin oli puutteellista -
Gazan sodassa vuonna 2014.
Raportti syytti Israelin johtoa siitä, -
ettei se pitänyt Hamasin tunneli- verkostoa strategisena uhkana, -
jonka vuoksi siihen ei valmistauduttu asianmukaisesti.
Tästä raportista ja Israelin valmiudesta keskustelevat -
Jerusalem Postin kolumnisti, reservin eversti Reuben Ben Shalom, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja reservin eversti, tohtori Reuven Berko, -
Israel Hajom -lehden kolumnisti, tervetuloa!
Herra Oren, antaisitteko yleiskuvan tilanteesta?
Armeijan yleisesikunnassa on yleensä historiaosasto, -
jonka tehtävä on selvittää, -
mitä operaatioissa tarkalleen tapahtui.
Tarkoitus on oppia virheistä, -
jotta valmiutta voitaisiin parantaa seuraavaa operaatiota varten.
Valtiontarkastajan raportti pyrkii samaan siviilipuolella.
Siinä onnistuminen on sitten toinen juttu.
Valtiontarkastaja ei voi puuttua poliittisiin linjauksiin.
Hän tarkastelee päätöksenteon prosesseja -
ja keskittyy tiettyihin aiheisiin, kuten tunnelisotaan, -
tiedustelun ja teknologian näkökulmista.
Hän selvittää, -
onko kabinetti saanut tarpeeksi tietoa päättääkseen näistä asioista.
Komissioita ja raportteja on ollut paljon.
Niiden sanoja pidetään lähes pyhinä, -
mikä on tietysti virhe.
Silti emme ole noudattaneet -
suurinta osaa suosituksista jom kippurin sodasta lähtien.
Raporteissa toistuvat samat teemat, -
kuten eri tahojen yhteydet ja strategiset ohjeet armeijalle.
Toinen ongelma on se, -
että kritisoidut viranomaiset käyttävät kaiken energiansa -
vastuun vierittämiseen muiden niskoille.
Seurauksena on poliittinen kärhämä, -
vaikka tarkoitus oli oppia virheistä ja valmistautua seuraavaan sotaan.
Historiasta puhuttaessa -
kuuden päivän sodan selvä voitto -
vastoin kaikkia odotuksia -
hemmotteli israelilaisia vähän liikaa.
Sen jälkeen sodista on odotettu sellaista voittoa.
Valitettavasti sodat ovat muuttuneet mutkikkaammiksi.
Voittokin voidaan määritellä monin eri tavoin.
Clausewitz sanoi, -
ettei voitto tarkoita vihollisen täydellistä tuhoamista.
Siksi Hamas jatkaa vieläkin taistelua meitä vastaan.
Valtiontarkastajan kritiikissä on se ongelma, -
että hän käsitteli valtuuksiensa ulkopuolisia asioita.
Hän sanoi esimerkiksi, -
ettei hallitus tehnyt tarpeeksi sodan ehkäisemiseksi -
poliittisella tasolla.
Siinä on kaksi virhettä.
Ensinnäkin se, että hän ajatteli voivansa sanella hallituksen toimintaa.
Hallitus päätti toistaiseksi jättää asian sikseen.
Hallituksen kritisoiminen tässä asiassa ei alun perinkään kuulunut -
valtiontarkastajan toimivaltaan.
Toiseksi valtiontarkastaja osoitti tietämättömyytensä -
puhuessaan rauhan tavoittelusta Hamasin yhteydessä.
Emmehän me voi vastata rauhalla sellaiselle osapuolelle, -
joka ampuu raketteja perheidemme päälle -
ja kaivaa tunneleita alueellemme.
En puhu nyt operaation valmisteluista.
Palaamme siihen asiaan.
Herra Oren, eräs kritiikin aihe on tiedustelun puutteet.
Nykyään armeijat eivät selviä ilman täsmällistä tiedustelutietoa.
Lisäksi tarvitaan hyvää kommunikaatiota -
sotilaallisen ja poliittisen sektorin välillä, -
ja joskus myös sektorin sisällä.
Mitä mieltä olette kritiikistä käytännön tasolla?
Kaiken kaikkiaan tiedustelu oli erinomaista.
Nykyinen tiedustelupäällikkö Herzl Levi sanoi näin -
edeltäjästään Aviv Kochavista.
Siinä oli kuitenkin kolme ongelmaa.
Ensimmäinen koskee prioriteetteja.
Jos valmistaudutaan esimerkiksi Iranin vastaiseen operaatioon, -
se vie suurimman osan resursseista.
Lennokkeja on rajallinen määrä suunnattavaksi Gazaa kohti -
Iranin tai Hizbollahin sijaan.
Toinen ongelma liittyy aikeiden ja valmiuksien suhteeseen.
Hamasin valmiudet saatetaan tuntea hyvin, -
mutta sitä ei tiedetä, milloin se päättää käyttää niitä.
Hamas ei ehkä ole itsekään päättänyt sitä.
Kolmas ongelma on se, -
että Israelin poliittisen kentän ja vastapuolen päätökset -
riippuvat toisistaan.
Vastapuolen toiminnan arvailu vaikuttaa oman puolen politiikkaan, -
ja silloin syytetään tiedustelun politisoinnista.
Teemme nyt klassisen virheen, -
jos keskitymme edelliseen sotaan ja keskustelemme siitä, -
mitä tiesimme tunneleista ja mitä oli tehtävissä silloin.
Kun se on lopulta korjattu, -
seuraavassa sodassa tulee uusi yllätys.
Siksi suosittelen, että raportin hyvistä näkökohdista opittaisiin -
Hamasin rakenteesta ja yhteyksistä, -
ja valmistauduttaisiin siltä pohjalta seuraavaan yllätykseen, -
joka voi olla jotain muuta kuin tunnelit.
Uhka on helppo nimetä. Se oli silloinkin ilmeinen.
Se voi kehittyä suuntaan tai toiseen.
Uskon Israelin armeijan ja tiedustelun olleen siitä tietoisia sodan aikaan.
Kyse on kuitenkin siitä, -
että joka hetki, nytkin meidän puhuessamme...
Sanoitte, että uhasta tiedettiin, mutta raportin mukaan -
armeija ei laatinut strategiaa tunneleiden tuhoamiseksi, -
vaan niitä käsiteltiin improvisoiden taisteluiden kuluessa.
Jos puhumme nyt tiedustelusta ja vasta sitten toimintakeinosta, -
nytkin istuessamme tässä studiossa -
tunneleita kulkee Israeliin Libanonista ja Gazasta.
Mitä sille tiedolle olisi tehtävä?
Pitäisikö meidän hyökätä Libanoniin tai Gazaan?
Minusta pelotevaikutus on nyt pelin henki Lähi-idässä.
Sen olemme saavuttaneet sotiessamme Hamasia vastaan.
Kukaan ei kuvittele, -
että Hamas voitaisiin tuhota täysin muutamalla iskulla -
ilman mittavia sotilastappioita.
Siksi sota ja sen tavoitteet määriteltiin toisin alun alkaenkin.
Kukaan ei ole julistanut niin kuin Olmertin aikaan Libanonin sodasta: -
"Teemme siitä lopun, teemme niin ja näin."
Netanjahu hallitus on määritellyt tavoitteen tarkasti.
Mielenkiintoista, kysyisin tästä teiltä, herra Oren.
Gazan sota kesti 50 päivää, joten se oli pitkä "operaatio".
Yleensä operaatiot ovat lyhyempiä.
Puolivälissä Israel julisti tunnelit operaation kohteeksi, -
joiden tuhoaminen lopettaa konfliktin Hamasia vastaan.
Israelin armeija sai tuhottua noin 32 tunnelia.
Se piti sitä menestyksenä, mutta kuten tohtori Berko sanoi, -
tunneleita rakennetaan yhä sekä Libanonin että Gazan rajalla.
Hamas aseistautuu yhä seuraavaa sotaa varten.
Mitä menestystä sellainen on?
Täydellisen voiton ja ehdottoman antautumisen aikakausi -
on jo pitkään ollut ohi.
Nyt 30 kuukauden kuluttua tilanne maan alla on erilainen -
kuin operaation loppuessa syksyllä 2014.
Tunnelit ovat saaneet jo myyttiset mittasuhteet, -
aivan kuin ne olisivat varsinainen ongelma.
Jos rajalla on aita tai muuri, sen ali tai yli yritetään tietysti mennä.
Sen yli lentävät raketit ovat todellinen vaara, -
koska ne voivat osua asutuksiin ja siviileihin, -
ja myös lentotukikohtiin ja muihin strategisiin kohteisiin.
Iron Dome on onnistunut erinomaisesti, yli 90-prosenttisesti.
Sen vuoksi tunnelien tuhoaminen on saanut suhteetonta huomiota.
Itse tunnelit ovat jo jonkin aikaa olleet tuttuja -
asejärjestelmänä.
Kuuden päivän sodassakin tunnettiin panssarintorjuntaohjus, -
mutta vasta jom kippurin sodassa Egypti käytti niitä laajamittaisesti.
Nyt tunnelin kautta ei tultu vain sieppaamaan sotilasta, -
vaan komppania teki sitä kautta hyökkäyksen asutukseen.
Nyt Israelin armeija on varautunut siihen paremmin.
Israelin armeija oli tilanteen tasalla -
ja selvisi hyvin haasteista tavalla tai toisella.
Siinä mielessä taistelu tunneleita vastaan oli menestys.
Nyt Israel valmistautuu seuraavaan yhteenottoon.
Se rakentaa maanalaista estettä, -
johon kuuluu antureita ja muuta tekniikkaa.
Iron Dome oli vastaus rakettien uhkaan.
Onko maanalainen este vastaus tunneleiden uhkaan?
Olemme jo vuosikymmenen ajan käsitelleet -
uudenlaista hybridisodankäyntiä.
Menestys ei tietenkään tarkoita enää voittoa.
On kuitenkin ymmärrettävä, että terrorijärjestöt käyvät kerrontasotaa.
Niiden täytyy aina julistautua voittajaksi.
Modernin demokratian ei tarvitse aina sanoa menestyneensä.
Hallitus julisti tavoitteekseen tuhota kaikki tunnelit, -
mutta vain noin puolet tuhottiin, joten menestys ei ollut täydellinen.
Sodan jälkeen virheistä on opittu ja valmiuksia täydennetty.
Tunnelit eivät enää ole yllätys, enkä ole niistä huolissani.
Israelilaiset hyödyntävät teknologiaa taitavasti.
Haasteena on tavoitteiden asettaminen ja saavuttaminen -
sekä valmistautuminen seuraaviin yllätyksiin.
Tohtori Berko, mainitsitte pelotevaikutuksen.
Se on ratkaiseva tekijä hyökkäysten estämisessä -
ja yleisessä mielipiteessä hyökkäysvalmiutta kohtaan.
Onko Israelilla nyt sellainen pelotevaikutus, -
joka ainakin viivyttää seuraavaa yhteenottoa Hamasin kanssa?
Pelotevaikutusta täytyy ylläpitää koko ajan.
Ei se onnistu yhdellä iskulla.
Pelotteesta puheen ollen, -
vihollistemme kerronta koostuu tarkkaan valikoiduista tarinoista.
He eivät vieläkään ymmärrä, -
miten Israel voi niin avoimesti kritisoida omaa toimintaansa.
Joidenkin mielestä tämä avoimuus vahingoittaa meitä, -
koska se paljastaa taistelutapojamme.
Siitäkin huolimatta Israel toimii niin, -
koska täysin demokraattinen järjestelmä vaatii sitä.
Ainut ongelma on tietovuodot itse tapahtumien aikaan, -
ei vasta niiden jälkeen.
Valtiontarkastaja kritisoi pääministeriä ja hänen lähipiiriään -
eräiden yksityiskohtien salaamisesta.
Raportti on siltä osin epätarkka, -
koska pääministeri Netanjahu on todistanut maininneensa -
tunnelien uhan ainakin 13 kertaa ennen konfliktia.
Herra Oren, -
tiedämme, että Israel kehittää jatkuvasti valmiuksiaan, -
ei vain Hamasia, vaan myös Irania, Hizbollahia ja muita vastaan.
Hamasin vastavalittu johtaja Sinwar -
vapautettiin vankilasta Gilad Shalitin sopimuksessa.
Hän sanoi vapautuessaan, että ainut keino voittaa Israel -
ja vapauttaa kaikki palestiinalaisvangit -
on siepata lisää israelilaissiviilejä ja -sotilaita.
Tämä liittyy tunneleiden uhkaan.
Millainen strategia Israelilla on Hamasin uutta johtajaa kohtaan?
Tunneliasiassa on toinenkin näkökulma.
Jos Israelin puolustusvoimat -
joutuvat ylittämään Gazan rajan -
ja taistelemaan Gazan kaupungissa, -
he saattavat joutua taistelemaan maanalaisessa tunneliverkostossa.
Siinä tapauksessa -
maanalainen este ja muut teknologiset parannukset eivät auta.
Israelin pitää siis miettiä, onko Gazaan syytä mennä, -
vaikka Yahia Sinwar ja muut Gazan johtajat haluaisivat -
sodan toistuvan.
Oltuaan vallassa useita kuukausia johtajat alkavat yleensä kokea, -
että heidän on otettava vastuuta kansastaan ja vastattava sen tahtoon.
Gazalaiset haluavat humanitaarisen kriisin ratkaisua -
ja parempaa elämää.
Vallankumouksellinen ja sotaisa Sinwarkin joutuu jossain vaiheessa -
jatkamaan edeltäjänsä Haniyehin jalanjäljissä.
Hänen täytyy maltillistua.
Nähtäväksi jää, joudummeko uuteen konfliktiin ennen sitä.
Mainitsitte Hamasin sisäisen tunneliverkoston.
Se on suuri haaste Israelille.
Kun Israel päättää lähteä taisteluun Hamasia ja sen liittolaisia vastaan, -
kuten Islamilaista jihadia vastaan, -
onko sillä ratkaisu Gazan sisäisen tunneliverkoston varalle?
Israelhan ei pysty valvomaan sitä mitenkään.
Lähi-idässä mihinkään ei ole ratkaisua, -
mutta on päivänselvää, -
että Israel valmistautuu siihen.
Joka ikinen Israelin jalkaväensotilas tietää, -
että seuraava taistelu käydään maan alla.
Heitä koulutetaan sitä varten.
Voitosta ei voi sanoa mitään, mutta haasteeseen vastataan kyllä.
Yleisellä tasolla sanoisin, että me entiset upseerit, -
tarkoitan tietä, -
ajattelemme aina sotilaallista voimaa.
Se on kuitenkin vain pieni osa kansallista turvallisuutta.
Tarvitsemme viisasta johtoa ja kansainvälistä väliintuloa.
Gazan ratkaisu ei ole välttämättä sotilaallinen, -
ei ainakaan se, että Israelin armeija jyrää Gazan täydellä voimallaan.
Valitettavasti edessä on mahdollisesti uusi konflikti Gazassa.
Tohtori Berko, -
konfliktissa ihmishenkiä menetetään väistämättä.
Israelilaissotilaita todennäköisesti kuolee seuraavassa sodassa.
Maan alla on vaikeampi taistella kuin maan päällä.
Niihin voi olla asetettu esimerkiksi pommeja.
Onko Hamasin tunneliverkosto pelote Israelille, -
vai ottaako Israel empimättä haasteen vastaan?
Kysymys on paikallaan, -
mutta kysyisin tästä raportista, -
että millä auktoriteetilla se on tehty.
Onko kyseessä sotilaallinen vai eksistentiaalinen uhka?
Itse en pidä Hamasia eksistentiaalisena uhkana.
Olen palvellut Gazassa kuusi vuotta, -
ja tunnen Hamas-johtajien koko pantheonin.
Joudumme kyllä kärsimään Hamasista pitkään, -
mutta Gazaan ei ole mitään syytä tunkeutua.
Voisimme kyllä tuhota Hamasin, mutta mitä siitä seuraisi?
Pitäisikö meidän hallita Gazaa ja täyttää kaikki sen tarpeet?
Kukaan Israelissa ei halua sitä.
Lisäksi se aiheuttaisi kuolonuhreja.
Valtiontarkastajan pitäisi ymmärtää, -
että kyse on valtion strategisesta linjauksesta.
Jos kyse on eksistentiaalisesta uhasta, -
otammeko riskin ja tunkeudumme Gazaan hinnasta välittämättä?
Islamismin tuntijana sanon, mitä tapahtuisi, -
vaikka Hamas tuhottaisiinkin ja olisi rauhallista kymmenen vuotta.
Pitää muistaa, että Hamas on uhka -
myös Jordanialle, palestiinalaishallinnolle ja Egyptille.
Jos Hamas tuhotaan, Gaza toimii kasvualustana toisille johtajille, -
joilla on sama ideologia.
Se ei hyödyttäisi mitään.
Ainoastaan se toimii, että pidämme iskuilla yllä pelotetta -
ja hyödynnämme teknologisia valmiuksiamme, -
kuten olemme tehneet.
Teknologiset valmiudet selittävät suhteelliset voittomme -
kaikilla rintamilla.
Herra Oren, kysyn teiltäkin Hamasin pelotteesta, -
jos Israel joutuu taistelemaan Gazan sisällä.
Israel pyrkii välttämään sitä mahdollisimman pitkälle.
Tiedän, että olette lentäjä, eversti Ben Shalom.
Kaikki tietävät, että sotaa ei voiteta vain ilmavoimin.
Miten seuraava yhteenotto tapahtuu?
Sellaista ei voi pelotella, joka ei halua tehdä sitä muutenkaan.
Israel ei halua takaisin Gazaan.
Se meni sinne vuosina 1956 ja 1967.
Se lähti vasta Jasser Arafatin tullessa vuonna 1994.
Israel haluaa, että kansainvälinen yhteisö ja palestiinalaiset -
huolehtisivat Gazan väestöstä.
Israelin ei kannata ottaa sitä harteilleen.
Olisi hyvä, jos palestiinalaiset tulisivat toimeen Egyptin kanssa, -
jonne he pääsevät Rafan raja-aseman kautta.
Monissa maissa on maavoimat, merivoimat ja ilmavoimat.
Israelissa on merivoimat ja ilmavoimat, -
mutta maavoimien sotatoimialueet ja joukko-osastot -
ovat kaikki suoraan esikuntapäällikön alaisuudessa.
Raportin mukaan Gazan sodassa työnjako oli epäselvää -
tutkimus- ja kehitysosaston, eteläisen sotatoimialueen -
ja maajoukkojen välillä.
Ilmavoimien valmistautuminen on parempaa, -
ja sekin taistelee tunneleita vastaan.
Seuraavalla kerralla ilmavoimien ei ehkä tarvitse pysytellä sivussa.
Unohdatte tiedustelun. Se on avainsana kaikessa toiminnassa.
Se kuuluu maavoimille.
Se on vain osa siitä. - Se on tärkein osa.
Toinen osa on operaatiot ja kolmas teknologia.
Aika on lopuillaan. Viimeinen kommenttinne, eversti Ben Shalom?
Pelkään, että viime sodan ja tämän raportin perusteella -
johto luulee tietävänsä, mitä tehdä seuraavalla kerralla.
"Pohjoisessa pitää mennä heti syvemmälle ja Gazassa tunneleihin."
Ei, vaan kaikkia valmiuksia täytyy valmistella ja käyttää viisaasti.
Lisään yhden avainsanan tähän hienoon keskusteluun: -
suhteellisuus.
Jotkut ajattelevat, -
että jos he tappavat yhden meistä, me tapamme yhden heistä.
Pelotteessa suhteellisuutta ei ole. On iskettävä kovaa.
Ne, jotka lukevat Thomas Schellingiä, tietävät mistä puhun.
Israelin päätöksenteon ongelma on, -
että armeija kirjoittaa oman strategiansa, -
ei vain oppinsa ja taktiikkansa.
Poliitikot eivät puutu siihen, ettei heidän tavoitteensa paljastuisi.
Tässä kaikki tänään.
Kiitos, eversti Ben Shalom, Amir Oren ja tohtori Berko!
Kiitos katsojille, näkemiin tiistaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta