Tervetuloa Jerusalem studioon!
Viime viikolla Iran koelaukaisi -
kahdenlaisia ohjuksia.
Toinen niistä oli ballistinen ohjus, joka pystyy kantamaan ydinkärkeä.
Tämä rikkoo suoraan turvallisuus- neuvoston päätöslauselmaa 2231.
Se on vain yksi monista rikkomuksista, joista Irania syytetään.
Iranin rikkomuksista ja maailman reagoinnista niihin keskustelevat -
tohtori Emily Landau kansallisen turvallisuuden tutkimuskeskuksesta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Eldad Pardo, Impact SE:n tutkimusjohtaja -
ja Heprealaisen yliopiston Iran-luennoitsija, tervetuloa!
Herra Oren, antaisitteko yleiskuvan tilanteesta?
Olisi akateemisesti houkuttelevaa pitää esittämäänne kysymystä -
omana erillisenä asianaan.
Sitä ei kuitenkaan voi tarkastella -
erillään laajemmasta yhteydestä, johon liittyy myös USA:n uusi hallinto.
USA suhtautuu uudella tavalla kaikkiin Irania koskeviin asioihin, -
varsinkin ydinsopimukseen, -
jota presidentti Trump sanoo huonoksi sopimukseksi.
Iranin ja Venäjän suhde on tässä asiassa tärkeä.
Samaan aikaan presidentti Trump haluaa parantaa suhteitaan Venäjään.
Nämä seikat liittyvät Iranin viimeisimpiin koelaukaisuihin.
Ydinsopimuksen allekirjoittamisen jälkeen -
Iran on tehnyt ehkä jopa 12 koelaukaisua -
noin 21 kuukauden aikana.
Yhdysvaltain uuden hallinnon Iran-politiikka on yhteydessä -
sen uuteen politiikkaan Venäjää, Syyriaa ja Isisiä kohtaan.
Tohtori Landau, mitä mieltä olette?
Keskittyisin hetkeksi itse ohjuskokeisiin.
Kuten Amir sanoi, -
tämä ei ole ensimmäinen ohjuskoe -
ydinsopimuksen solmimisen jälkeen.
Yhdysvallat reagoi kuitenkin siihen ankarasti ensimmäistä kertaa.
Se on hyvä asia.
Syksyllä 2015 Iran koelaukaisi kaksi täsmäohjusta, -
jotka voivat kantaa ydinkärkiä.
Se rikkoi selvästi päätöslauselmaa 1929, joka oli tuolloin voimassa.
Ydinsopimuksen tultua voimaan tammikuussa 2016 -
tilalle tuli ydinsopimuksen laillistava päätöslauselma 2231.
Valitettavasti sanamuotoa muutettiin Iranin eduksi.
Se ei ensinnäkään "kiellä" Iranilta ohjuskokeita, -
vaan "kehottaa" sitä olemaan tekemättä niitä.
Diplomaattisessa kielessä se on astetta lievempi ilmaisu.
Toiseksi siinä puhutaan nyt ballistisista ohjuksista, -
jotka "on suunniteltu kantamaan ydinkärkiä" -
eikä sellaisista, jotka "voivat kantaa ydinkärkiä".
Iran tietysti oli vaatinut näitä muutoksia.
Kansainvälinen yhteisö valitettavasti suostui niihin.
Se antoi Iranille porsaanreiän, johon se voi vedota sanoen, -
ettei sen toiminta loogisesti riko päätöslauselmaa.
Iranhan ei tietenkään kehitä sotilaallisia valmiuksia, -
joten sen ohjuksia ei ole "suunniteltu" kantamaan ydinkärkiä!
Nämä ovat tietysti tekosyitä.
Ohjusten kantama on 3000―4000 kilometriä, Länsi-Eurooppaan asti.
Ne voivat kantaa ydinkärkiä. Tämä on vakava asia.
Ballististen ohjusten ohjelma on vaarallinen, -
ja se ylittää puolustukselliset tarpeet.
Siksi Trumpin hallinnon reaktio, etenkin Flynnin lausunto, oli oikea.
Itse asiassa sopimuksen muotoilu -
suosii nyt paradoksaalisesti USA:ta.
Nykyinen hallinto on merkittävästi erilainen kuin Obaman hallinto.
Obaman hallinto halusi välttää vastakkainasettelua Iranin kanssa.
Siksi kaikki juridiset yksityiskohdat piti mainita.
Trumpin hallinto puolestaan hakee vastakkainasettelua.
Siihen päästäkseen he tulkitsevat sopimusta löyhästi.
He eivät ole huolissaan vain ydinohjelmasta tai ohjuksista, -
vaan myös Iranin johtamasta islamistisesta terrorismista -
ja Iranin valtapyrkimyksistä Lähi-idässä.
Lisäksi on vielä vaiettu kaasu- ja öljyagenda, -
johon liittyvät suhteet Venäjään, Exxon ja niin edelleen.
Trumpin keskeinen tavoite on painostaa Irania monilla alueilla.
Iran on heikko osapuoli, -
ja Trumpin hallinto yrittää käyttää sitä heikkoutta hyväkseen.
Herra Oren, miten on mahdollista, -
että Obaman hallinnon aikaan Iran rikkoi selvästi päätöslauselmaa, -
jonka sanamuotoa sitten muutettiin ydinsopimuksen tultua voimaan?
Nyt sitä voidaan tulkita monin tavoin.
Joka tapauksessa Iran rikkoo sen tarkoitusperää.
Nyt yhtäkkiä USA:n hallinto reagoi siihen sanoen: -
"Öykkäröintinne saa loppua!
Teidän on noudatettava ydinuhkia koskevia kansainvälisiä toiveita."
Aiempi hallinto ei tehnyt niin.
Obaman viranomaiset väittäisivät, että olennaista on itse ydinohjelma, -
ei se väline, joka voi kantaa ydinkärkeä.
Ratkaiseva on Iranin ydininfrastruktuuri ja ydinohjelma.
Sen tavoitteena on tietenkin ydinkärki, -
joka voidaan jollain tapaa viedä kohteeseensa.
Sopimus koskee kuitenkin itse ydinohjelmaa.
He sanoisivat, että ohjuksia koskevilla päätöslauselmilla, -
jotka tehtiin vuonna 2010, -
painostettiin Irania ydinsopimukseen.
Nyt ydinsopimus on voimassa kymmenestä viiteentoista vuotta, -
eikä ballistisista ohjuksista tarvittaisi päätöslauselmia.
Tämä kuulostaa tietysti ontuvalta selittelyltä.
Obaman hallinnon mukaan Iranin kaikki muu toiminta, -
terrorismi, sijaissodat...
Haluaisin kysyä tästä tohtori Landaulta.
Katsojiakin varmasti ihmetyttää, -
miksi Iran kehittäisi "puolustustarkoituksiin" ohjuksia, -
jotka kantavat Länsi-Eurooppaan asti?
Ei se kehittäisikään.
Amerikkalaiset tietävät kyllä, miten vaarallisia ballistiset ohjukset ovat.
Syy näihin selittelyihin on se, -
että nämä ovat ehkä ensimmäisiä Iranille annettuja myönnytyksiä.
Iran ei suostunut neuvotteluihin, jos ballistiset ohjukset olivat pöydällä.
USA suostui jättämään ne pois.
Se on järjetön myönnytys, -
koska ballistinen ohjus on yksi kolmesta osatekijästä, -
joka tarvitaan toimivaan ydinaseeseen.
Ballististen ohjusten poisjättö neuvotteluista oli suuri virhe.
Sanoitte Trumpin hallinnon hakevan vastakkainasettelua.
En sanoisi niin.
Yhdysvaltojen ja Iranin välillä on pelotetasapaino.
Koska Obaman hallinto ei halunnut reagoida mihinkään, -
USA:n pelotevoima heikentyi Obaman kauden loppuaikoina.
Iranin pelotevaikutus puolestaan kasvoi.
Iran huomasi, että Obaman hallinto varoi kaikkea, -
mikä voisi saada Iranin luopumaan sopimuksesta.
USA ei siksi reagoinut mihinkään Iranin aggressioon -
eikä edes itse sopimuksen rikkomiseen.
Trump yrittää nyt muuttaa sen tasapainon.
Flynn viestitti nyt Iranille, ettei Iran saa tehdä mitä tahansa.
Iran on jo reagoinut siihen sanoen, että he tietysti jatkavat ohjelmaansa, -
mutta heidän täytyy varoa antamasta USA:lle syytä hyökätä.
USA:n pelote teki siis Iraniin vaikutuksen.
Tästä pääsemmekin seuraavaan kysymykseen.
Ranskan ulkoministeri Jean-Marc Ayrault tapasi juuri -
Iranin presidentti Ruhanin ja muita iranilaisviranomaisia Teheranissa.
Hän sanoi olevansa huolestunut Iranin ballististen ohjusten ohjelmasta.
Hän pyysi, että Iranin hallinto hillitsisi sitä.
Samalla hän kuitenkin vakuutti, -
että Ranska kannattaa edelleen ydinsopimusta.
Miten Euroopan unioniakin jossain määrin edustava maa, -
yksi EU:n suurimmista maista, -
on vain "huolissaan" ohjuksista, joita voidaan ampua sen maaperälle?
Kuten on nähty ennenkin, he vain puhuvat ja odottavat, -
että amerikkalaiset tekevät sen mitä pitää.
Amerikkalaiset yrittävät saartaa Euroopan.
Heidän puolellaan on Britannia toisella ja Venäjä toisella puolella.
Euroopan on vain seurattava Amerikan perässä.
Iranin asema on heikko, -
koska Khamenei ei elä ikuisesti.
Päätös neuvotteluista USA:n kanssa tehtiin Teheranissa vuonna 2011, -
kaksi vuotta protestiliikkeen jälkeen arabikevään uhkan alla.
Khamenei halusi turvata kitkattoman vallanvaihdon -
ja islamilaisen tasavallan ikuisen olemassaolon.
Suurin osa iranilaisista ei pidä šiialaisen diktatuurin käsitteestä.
Myös Irakin korkein šiiajohtaja ja uskonoppinut Sistani haluaisi, -
että šiiaoppineet palaisivat perinteiseen osaansa -
hallituksen neuvonantajina.
Sama pätee Hizbollahin diktatuuriin Etelä-Libanonissa.
Suurin osa šiialaisista ei pidä siitä, -
kuten suurin osa sunneistakaan ei pidä terroristeista.
Venäjällä on monta syytä pitää Iran kurissa.
Asioihin vaikuttaa siis monia tekijöitä ja voimia.
Suurin osa Lähi-idän väestöstä ei enää halua tätä.
Se vain täytyy muuttaa toiminnaksi.
Ohjuskoe ei tokikaan ollut Iranin ensimmäinen rikkomus.
YK:n mukaan ydinsopimusta valvova IAEA uskoo, -
että Iran on pysynyt vielä sopimuksen puitteissa.
Silti useat raportit ovat kertoneet Iranin jatkuvista rikkomuksista, -
kuten asekuljetuksista Hizbollahille -
ja Assadin hallinnon tukemisesta sotajoukoin ja asein.
Ne rikkovat ydinsopimusta edeltäneitä päätöslauselmia.
Maailma näyttää vaikenevan siitä.
Täytyy tehdä ero ydinsopimuksen ja kaiken muun välille.
Päätöslauselmia on tosiaan useita, ja niitä on rikottu paljon, -
mutta ne eivät liity ydinohjelmaan.
Täytyy muistaa koko projektin alkuperä.
1960-luvulla yksi Kennedyn ja Johnsonin hallintojen päätavoitteista -
oli ydinsulkusopimus, eli ydinaseiden leviämistä vastustava sopimus.
Amerikkalaisten oli eriytettävä strategiset aseet.
Biologiset ja kemialliset aseet sekä ohjukset eivät enää kuuluneet niihin.
Asevalvonta koski alun perin ydinaseita, kemiallisia aseita, -
biologisia aseita ja ohjuksia.
Maailman oli kuitenkin liian vaikeaa päästä sopimukseen kaikista niistä.
Siksi keskityttiin vain ydinaseisiin, ja seurauksena oli ydinsulkusopimus.
Maat pitivät omat kemialliset ja biologiset aseensa ja ohjuksensa.
Lähi-idän ydinaseettomien valtioiden ei kannata antaa -
toisten valtioiden tutkia ohjusprojektejaan, -
jotta ne voisivat epäillä, että niihin liitetään ydinkärkiä.
Iranilla on kuitenkin näppinsä pelissä kaikkialla Lähi-idässä.
Tohtori Landau, -
miten maailma voi jättää kaiken muun Iranin toiminnan huomiotta -
ja keskittyä vain yhteen rikkomukseen?
Sitä itsekin ihmettelen koko ajan.
En ymmärrä, miksi kansainvälinen yhteisö katsoo sitä sormiensa läpi.
Iran on kerta toisensa jälkeen provosoinut P5+1-maita, -
ja joskus erityisesti Yhdysvaltoja, kuten merimiesten tapauksessa.
He pitävät yhä Iranin ja USA:n kaksoiskansalaisia vangittuina -
tekaistuilla syytteillä.
Niistä, jotka vapautettiin, Iran vaati valtavan summan rahaa.
Se on pitkä provokaatioiden sarja.
Iran on lisännyt sotilaallista toimintaansa Syyriassa.
Se on tehnyt hirmutekoja Aleppossa, massamurhannut siviilejä -
ja vienyt aseita Hizbollahille vastoin päätöslauselmaa 1701.
Maailma ei reagoi siihen. Obaman hallinto ei reagoinut.
Iran provosoi ja testaa kansainvälistä yhteisöä.
Jos reaktiota ei tule, Iran tietää voivansa jatkaa.
Se ei tee heti suurta rikettä, vaan kasvattaa niitä vähitellen.
Tosiasia on, että mitä sitten Trumpin hallinnosta ajatellaankin, -
sillä se on tehnyt erittäin kiistanalaisia toimenpiteitä jo nyt, -
Iranin asiassa se osaa käsitellä pelotetasapainoa.
Se on sanonut Iranille, ettei se katso sitä sormien läpi.
Miten Eurooppa suhtautuu siihen?
Ehkä te tiedätte, tohtori Pardo?
Lisäisin, että myös Isisin ilmaantuminen on seurausta -
Obaman hallinnon päätöksestä antaa Iranin toimia Irakissa.
Se, että Malikin tilalle tuli Abadi, ei ollut amerikkalaisten ansiota, -
vaan se johtui Irakin sisäisestä paineesta.
Syyriassa oli rauhanomainen protestiliike, -
mutta se muuttui vuosisadan pahimmaksi sisällissodaksi.
Iranin on palattava omaan maahansa.
Uskon, että Trumpin hallinto iskee Iranin hallintoa vastaan.
Iranin on muutettava tavoitteensa ja strategiansa -
Saudi-Arabian pyhien paikkojen valloittamisesta, -
Saudi-Arabian luhistamisesta, muslimimaailman yhdistämisestä -
ja maailmanvalloituksesta.
Iranin hallinnolla on järjenvastainen ulottuvuus.
He puhuvat enkelien kanssa, meditoivat ja niin edelleen.
Toisaalta se on pragmaattinen taktisella tasolla.
Iranin ideologian on muututtava sisältä käsin.
Joko islamilainen tasavalta kaatuu, -
tai se jatkuu perinteisellä šiialaisella tavalla, -
ajatollahien valvomana demokratiana.
Herra Oren, -
Trumpin hallinto on kääntänyt uuden sivun suhteessaan Iraniin.
Se on innoittanut Netanjahun puhumaan taas Iranin uhasta.
Teheran on jälleen julistanut tuhoavansa Israelin -
ja sanonut Israelia maailman vitsaukseksi.
Netanjahu tapasi tällä viikolla Theresa Mayn Lontoossa.
15. helmikuuta hän tapaa Trumpin.
Hän yrittää edistää Britannian, Yhdysvaltojen ja Israelin akselia -
ja uusien pakotteiden asettamista Iranille.
Miksi hän ei kuitenkaan nyt puhunut ydinsopimuksesta?
Ydinsopimuksen takia ongelma on uinuu pinnan alla.
Iran jatkaa toimintaansa, -
mutta sitä ei voi todistaa.
Israelilla ei ole syytä nyt hyökätä Irania vastaan.
Theresa Mayn ja Netanjahun tapaaminen -
ei ollut samanmielisten tapaaminen.
Pääministeri May puhui Israelin ja palestiinalaisten konfliktista -
ja Netanjahu vastasi kameroille puhuen Iranista.
May otti esiin myös Iranin.
Kyllä, mutta ne ovat kaksi eri asiaa.
Sitten May lähti parlamentin kyselytuntiin, -
jossa hän soimasi Israelin siirtokuntapolitiikkaa.
Hän ei puhunut Iranista paljoakaan.
Tähän liittyy kaksi asiaa: tärkeysjärjestys ja ajoitus.
Trumpin hallinnollekin Isis on tärkeämpi kuin Iran -
kaikesta Iran-vastaisesta retoriikasta huolimatta.
Kaikki muu on toissijaista, myös liittolaisuus Venäjän kanssa.
Venäjähän on liittoutunut Iranin kanssa Isisin kukistamiseksi.
Mitä ajoitukseen tulee, ennen toukokuuta ei tapahdu mitään.
Toukokuussa on G8-kokous -
ja sen jälkeen Nato-kokous Brysselissä.
Lisäksi Iranissa on pian vaalit.
Mitään selvää linjaa ei siis nähdä kolmeen kuukauteen.
Tohtori Landau, mitä mieltä olette?
Saako pääministeri Netanjahu tuotua esiin tätä aihetta?
Iranhan on yhä uhka Israelille.
Mielestäni Netanjahu ei tee hyvää Israelille eikä Iran-kysymykselle -
asettautuessaan eturintamaan.
Se ei ole vain Israelin vaan kansainvälisen turvallisuuden asia.
Kyseessä on ydinsulkusopimuksen rikkomus.
Israel ei osallistunut neuvotteluihin.
Ymmärrän hänen turhautumisensa, koska Iran pauhaa Israelia vastaan.
Israelin on kuitenkin pysyttävä taka-alalla.
Hän voi toki kertoa Israelin huolet Trumpin hallinnolle.
Sopimuksen tiettyjä puolia voidaan vahvistaa -
ja panna paremmin toimeen.
Siitä on ehdottomasti keskusteltava, mutta suljettujen ovien takana.
Israelin ei tarvitse olla eturintamassa. Siitä ei ole mitään hyötyä.
Tohtori Pardo, Iran on voittanut monella rintamalla.
Israelin pohjoisnaapurissa Libanonissa -
presidentti Aoun on Iranin liittolaisen, Hizbollahin, tukija.
Syyrian rintamalla Iran osallistuu Astanan neuvotteluihin.
Se on yksi avainosapuolista Venäjän ja Turkin rinnalla.
Jemenissä huthikapinalliset etenevät.
He uhkaavat Saudi-Arabiaa, Iranin arkkivihollista.
Miten Israel voisi vaieta -
nähdessään Iranin etenevän niin voittoisasti?
Israelilla on paljon vaikutusvaltaa.
Israel yrittää saada Venäjää ja Yhdysvaltoja yhteen -
samansuuntaisen linjan muodostamiseksi.
Arabi- ja muslimimaailmassa Israelin pitäisi tehdä selvä ero -
jihadistileirin ja edistyksellisen, avoimen maailman leirin välille.
Sen pitäisi pysyä erossa šiiojen ja sunnien konfliktista.
Sekä šiia- että sunnileirissä on maltillista ja edistyksellistä väkeä.
Israelin ei pitäisi valita puoltaan niistä, -
vaan kannattaa muslimimaailman yhtenäisyyttä -
kaikkien tulevaisuuteen katsovien kesken.
Israelilla on paljon ihailijoita ja salaisia ystäviä Lähi-idässä.
Viimeinen lause, herra Oren?
Israelille on luonnollista huomauttaa, -
että Iran julistaa aikovansa tuhota Israelin.
Se olisi vaarallista, jos Iranilla olisi kyky toteuttaa aikeensa.
Älkäämme kuitenkaan menkö ansaan.
Iran käyttää Israelia verukkeena muiden tavoitteidensa edistämiseksi.
Se ei voi puhua niistä avoimesti, joten se vetää Israelin väliin.
Olen samaa mieltä. Iran pyrkii valta-asemaan Lähi-idässä.
Israel ei ole se, joka on suurimmassa vaarassa.
Iran todellakin hyödyntää siihen Israelia.
Israelin tuhoaminen on silti Iranille ideologinen pakkomielle.
Natsitkin hyödynsivät juutalaisvihaa agendansa edistämiseen, -
mutta he halusivat myös tappaa kaikki juutalaiset.
Irankin haluaa tuhota Israelin ja valmistautuu siihen, -
mutta samalla se käyttää Israel-vihaa muihin tarkoituksiin.
Ohjuksissa lukee aina "kuolema Amerikalle" ja "kuolema Israelille".
Se on otettava vakavasti.
Kiitos, tohtori Landau, herra Oren ja tohtori Pardo!
Kiitos katsojille, näkemiin tiistaihin!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta