Tervetuloa Jerusalem studioon!
Juutalaisvaltio on pitkään syyttänyt Yhdistyneitä kansakuntia -
kohtuuttomuudesta sitä kohtaan.
Monet arabimaat ovat YK-instituutioiden avainasemissa, -
ja YK:n raportit ja päätöslauselmat kritisoivat Israelia jatkuvasti.
Kansainvälisen yhteisön ja Israelin suhteista keskustelevat -
Owen Alterman, i24 Newsin kansainvälinen kirjeenvaihtaja, -
Amir Oren -
ja professori Hillel Frisch BESA-keskuksesta, tervetuloa!
Herra Oren, kertoisitteko tämän suhteen dynamiikasta?
Ymmärtääkseen nykypäivää on palattava lähes alkuun.
Israelilla on ollut YK:n kanssa viha-rakkaussuhde lähes 70 vuotta.
Israel perustettiin YK:n yleiskokouksen päätöksellä.
Israelin puolustusvoimat panivat sen toimeen -
brittiläisen mandaatin päätyttyä.
Ajan mittaan Israel kuitenkin pettyi YK:n toimintaan, -
muun muassa Israelin ja Syyrian väliseen puskurivyöhykkeeseen -
ja YK:n rauhanturvaajien vetäytymiseen Siinailta, -
jolloin alkoi kuuden päivän sota.
YK on foorumi diplomaattista keskustelua ja päätöksentekoa varten.
Onko se osiensa summa?
Jos Israelilla on kahdenkeskiset suhteet eri maihin, -
onko sillä myös monenkeskiset suhteet YK:hon järjestönä?
YK ei nyt välttämättä ole paras foorumi keskustella konflikteista, -
arabien ja Israelin konflikti mukaan lukien.
YK:n pääsihteeri Ban Ki-moon sanoi viimeisessä puheessaan: -
"Poliittiset toimenpiteet vuosikymmenien ajan -
ovat tuoneet tullessaan suhteettoman määrän -
Israelia kritisoivia päätöslauselmia, raportteja ja kokouksia.
Sen sijaan, että ne olisivat auttaneet palestiinalaisia, -
ne ovat usein vaikeuttaneet YK:n kykyä täyttää tehtävänsä."
Herra Alterman, mitä mieltä olette tästä lausunnosta, -
joka viittaa juutalaisvaltion syrjintään kansainvälisessä yhteisössä?
Se oli musiikkia israelilaisten ja Israelin ystävien korville.
Se oli hienoa kuulla itse pääsihteerin suusta.
Se osoittaa, -
että YK on monitahoisempi kuin millaisena Israel sen näkee.
Se on valtava järjestö monine laitoksineen ja instituutioineen.
Eivät ne kaikki ole omistautuneet Israelin tuhoamiseen.
Siinä on sekä vihamielisiä, neutraaleja että ystävällisiäkin osasia.
YK:ta ei siis saisi leimata liian yksioikoisesti.
Joitakin pääsihteereitä on pidetty vihamielisinä Israelia kohtaan, -
mutta toiset, kuten Ban Ki-moon, ovat olleet verrattain ystävällisiä.
On toiveita siitä, että uusi pääsihteeri Antonio Guterres olisi ystävällinen, -
mutta YK: byrokratia tietysti rajoittaa häntä.
YK:n palvelujärjestöjen ja sen poliittisten elinten välille -
on tehtävä ero.
Israel arvioi YK:ta vain poliittiselta tasolta, -
joka asettaa Israelin epäilemättä lähes mahdottomaan tilanteeseen.
Miten monta päätöslauselmaa -
on tehty Israelia vastaan palestiinalaisten asiassa -
verrattuna Kiinan miehitykseen Tiibetissä -
tai Marokon miehitykseen Länsi-Saharassa?
Suurin osa päätöslauselmista kuuluvat arabimaiden aloitteisiin, -
ja ne maat kannattavat Marokon miehitystä Länsi-Saharassa.
Miten ne voivat puolustaa -
palestiinalaisten itsemääräämisoikeutta, -
kun ne samalla sortavat saharalaisia?
Pääsihteeri antoi myös siitä lausunnon: -
"Vaikka Israelin ja palestiinalaisten konflikti ei ole Lähi-idän sotien syy, -
sitä koskevat päätöslauselmat voivat auttaa Lähi-idän rauhanprosesseissa."
Aiemmat pääsihteerit, kuten Trygve Lie ja Dag Hammarskjöld, -
olivat tärkeässä osassa varsinkin kylmän sodan aikaan.
Burmalainen U Thant teki kuitenkin suuren virheen vuonna 1967.
Hän ei konsultoinut turvallisuusneuvostoa -
ennen vastaamistaan Nasserin vaatimukseen vetää YK-joukot pois.
Hän veti joukot jopa Sharm el Sheikhistä ja Gazasta, -
mitä Nasser ei edes pyytänyt.
Niin hän joudutti kuuden päivän sodan alkua.
Sen jälkeen turvallisuusneuvosto tarttui YK:n ohjaksiin, -
eikä pääsihteereillä sen jälkeen ole ollut merkittävää asemaa, -
ei myöskään uutterilla Ban Ki-moonilla ja Kofi Annanilla.
YK:n on kaksikamarinen.
Yleiskokouksessa eli parlamentissa arabeilla on paljon ääniä.
Omien yli 20 äänen lisäksi heillä on Afrikan ja Aasian maiden ääniä, -
muslimimaiden ja entisten siirtomaiden ääniä.
Arabiasioiden tukena on siis automaattinen enemmistö.
YK:n hallitus taas on 15-jäseninen turvallisuusneuvosto.
Se toimii myös parlamentaarisesti, koska eri maanosilla on edustus.
Jos mukana on kaksi maata Afrikasta tai Aasiasta, -
jotka ovat usein arabimielisiä, -
niiden on saatava ainakin Yhdysvaltojen tuki -
Israel-vastaisille päätöslauselmille.
Loppujen lopuksi kaikki riippuu -
Jerusalemin ja Washingtonin kahdenkeskisistä suhteista.
Herra Alterman, turvallisuusneuvosto hyväksyi -
viimeisimmän päätöslauselmansa 23. joulukuuta.
Ensimmäistä kertaa Yhdysvallat ei estänyt veto-oikeudellaan -
Israel-vastaista päätöslauselmaa.
Päätöslauselma tuomitsee laittomiksi Israelin siirtokuntatoiminnan -
Länsirannalla, Itä-Jerusalemissa ja muualla maassa.
Se kannattaa täysin palestiinalaisten Israel-vastaista agendaa.
Onko tällä päätöslauselmalla 2334 vaikutusta tilanteeseen, -
vai onko se vain jonkinlainen pakollinen ele -
vailla mitään merkitystä?
Vaikutukset voidaan jakaa juridisiin, poliittisiin ja käytännöllisiin.
Juridisesti se noudattaa totuttua kansainvälisen oikeuden linjaa -
Israelin ja palestiinalaisten konfliktia kohtaan.
Pieniä muutoksia siinä on, -
mutta juridisessa mielessä ne eivät ole niin merkittäviä kuin luullaan.
Koska laista päätettiin nyt uudelleen, -
sillä voi olla enemmän painoarvoa kuin aiemmilla.
Poliittinen vaikutus on se, että asia on nostettu taas -
kansainvälisen diplomatian ja politiikan eturintamaan -
ainakin vähäksi aikaa.
Päätöslauselma eroaa kuitenkin joltain osin USA:n kannasta -
ja John Kerryn puheesta pian päätöslauselman jälkeen.
Erot voivat näyttää pieniltä, mutta ne ovat Israelille merkittäviä.
Mitä käytännön vaikutuksiin tulee, -
Trump astuu pian virkaansa, ja hänellä on eri prioriteetit.
Lisäksi kuvioihin tulee mukaan esimerkiksi Britannian Theresa May.
Käytännön merkitystä on vaikea arvioida, -
varsinkin kun juridisesti se ei tuo juuri mitään uutta.
Huomauttaisin, että Yhdysvallat on kannattanut 47 kertaa -
turvallisuusneuvoston Israel-vastaisia päätöslauselmia.
Tämä ei siis ole ensimmäinen kerta, kun se joko tuomitsee tai pidättäytyy.
Se on kuitenkin ennen pidättäytynyt äänestämästä silloin, -
kun päätöslauselma on julistanut siirtokunnat laittomiksi.
Yhden päätöslauselman merkitys on kuitenkin epämääräinen.
Pohjois-Koreasta, Sudanista, Etelä-Sudanista -
ja Kongon demokraattisesta tasavallasta -
on tehty ehkä sata täysin merkityksetöntä päätöslauselmaa.
Ne eivät ole millään tavalla edistäneet näiden maiden vakautta.
Siksi on mahdotonta määritellä tämän päätöslauselman merkitys -
niin monen muun tekijän ohella.
Siihen vaikuttavat esimerkiksi Syyrian tapahtumat -
ja se, millaiseksi Trumpin kanta muotoutuu.
Herra Oren, pääministeri Netanjahu on useasti sanonut viime aikoina, -
etenkin Azerbaidžanin vierailullaan, -
että Israelia kiinnostaa -
YK:n turvallisuusneuvoston kiertävä jäsenyys vuonna 2019.
Hän kampanjoi eri foorumeissa Israelin jäsenyyden puolesta.
Israel on toivonut sitä jo vuodesta 2002, -
jolloin Ariel Sharon päätti vetäytyä Gazasta.
Tuolloin Silvan Shalom puhui tästä ensimmäistä kertaa.
Israelin pääministeri on muuttunut optimistiseksi tätä asiaa kohtaan.
Onko optimismiin syytä, vai onko se pelkkää fantasiaa?
Se tapahtui ennen tätä päätöslauselmaa.
Azerbaidžanissa ja Itä-Afrikan kiertueellaan hän oli ylpeä siitä, -
että monet maat solmivat suhteet Israelin kanssa -
ja haluavat hyvät suhteet Israeliin.
Netanjahu on ainut Israelin pääministeri, -
joka on ollut maansa vakituinen YK-edustaja.
Hän toimi YK-lähettiläänä 1980-luvulla.
Hän tietää, ettei YK ole vain äänestysfoorumi.
Joka syksy johtajat kokoontuvat sinne, -
ei vain puhumaan yleiskokoukselle -
ja saamaan televisioaikaa kotiyleisönsä edessä, -
vaan myös luodakseen avoimia ja salaisia kontakteja.
Israel tavoittelee aina legitimiteettiä yleiselle linjalleen -
ja yksittäisiin toimenpiteisiinsä.
Vastatakseni kysymykseen, -
Israel voi saada kiertävän jäsenyyden, -
mikäli sen politiikka saa laajemman hyväksynnän.
On kuitenkin muistettava, -
että jopa euroviisuissa Israel kuuluu Eurooppaan eikä Aasiaan.
On epätodennäköistä, -
että Aasia lähettäisi Israelin turvallisuusneuvostoon, -
ellei Israel tee jotain niin merkittävää, -
että maailma tahtoo osoittaa kiitollisuuttaan.
Israelin pääsy turvallisuusneuvostoon näyttää vaikealta.
Tämä kertoo kuitenkin muutoksesta Israelin politiikassa.
Ben-Gurion halveksi YK:ta ja piti sitä merkityksettömänä.
Päätöslauselman jälkeen Netanjahu on sanonut kaikenlaista, -
mutta niin hän ei kuitenkaan puhu.
Hän pitää päätöslauselmaa merkittävänä, -
ja hänelle on tärkeää pyrkiä parantamaan Israelin asemaa YK:ssa.
Siihen tavoitteeseen hän on julkisesti sitoutunut.
Se on mielenkiintoinen käänne Israelin politiikassa -
viimeisten 5―10 vuoden aikana.
Professori Frisch, -
tavatessaan viimeksi Israelin diplomaatteja Netanjahu huomautti, -
että tammikuun 15. päivän kansainvälisen kokouksen jälkeen -
saattaa syntyä uusia päätöslauselmia, -
jotka kertaavat päätöslauselman 2334 sisältöä -
ja yrittävät panna toimeen Israel-vastaisia päätöksiä.
Uskotteko, että näin tapahtuu, -
vai pystyykö Israel estämään sen?
Mielestäni USA:n uusi hallinto on ratkaisevampi kuin se, -
mitä tapahtuu tammikuun 15. päivään mennessä.
Uskon Netanjahun lyövän vetoa Trumpin vaikutusten puolesta.
Trump on kyseenalaistanut Natoa aikana, -
jona Venäjän uhka Euroopassa on merkittävästi kasvanut.
Eurooppa ei pysty puolustautumaan Venäjän aggressiota vastaan -
Ukrainassa tai ehkä jopa Baltian maissa.
Tilanne antaisi Israelille mahdollisuuksia.
Eurooppa saattaa kannattaa Israelia turvallisuusneuvostoon, -
jos Israel ottaa kielteisen kannan esimerkiksi Krimin tapahtumiin -
ja tukee Natoa.
Israelille voi siis olla hyötyä Euroopan haavoittuvuudesta.
Euroopan maat saattavat siksi muuttua -
avomielisemmäksi Israelia kohtaan.
Herra Oren?
Yhdysvalloissa Israel haluaa suotuisia kongressin päätöksiä.
Ne eivät ole sitovia, -
mutta ne heijastavat yleistä mielipidettä -
ja valittujen viranomaisten mielipiteitä.
Samoin palestiinalaisetkin haluavat suotuisia päätöslauselmia, -
vaikka ne eivät ole sitovia.
Niihin ei sisälly pakotteita.
Palestiinalaiset haluavat kansainvälisen konsensuksen -
valtionsa tueksi.
He haluavat ennen kaikkea näyttää omalle yhteisölleen -
saavuttaneensa diplomaattisia voittoja.
Se voi tehdä terrorismin heille turhaksi tai jopa haitalliseksi.
He toivovat myös, että Israelin on vähitellen pakko taipua -
kansainvälisen yhteisön visioon.
Yhdistyneet kansakunnat on erikoisesti supistettu -
kvartetin yhdeksi jäseneksi -
Euroopan unionin, Yhdysvaltojen ja Venäjän rinnalle.
YK on kuitenkin foorumi, jossa myös USA ja Venäjä keskustelevat.
YK vaikuttaa siis monelta taholta.
Se vaikuttaa myös järjestöjensä kautta, -
esimerkiksi UNRWA:n kautta Gazassa.
Tuon järjestön tarkoitus on auttaa pakolaisia, -
vaikka alkuperäiset pakolaiset ovat kauan sitten kuolleet.
Israelilla on siis monitasoinen suhde YK:hon.
Herra Alterman?
YK on tietysti monitahoinen järjestö, mutta siinä on poliittisia tahoja, -
joita aiheellisesti pidetään Israelille vihamielisinä.
Israelin on oltava tekemisissä niiden kanssa.
Israel pyrkii parantamaan suhteitaan niihin, vaikka helppoa se ei ole.
Trumpin mahdollinen liittoutuminen Venäjän kanssa -
ja sen vaikutus Eurooppaan on kiinnostavaa Israelin kannalta.
Israel äänestäisi ehkä Euroopan puolesta Venäjää vastaan -
vastineena Euroopan äänistä YK:ssa.
Mutta mitä se tekisi Israelin ja Venäjän suhteelle?
Viime kuussa Israel päinvastoin pidättäytyi päätöslauselmasta, -
joka tuomitsi Venäjän toiminnan Syyriassa.
Venäjä silti äänesti Israel-vastaisen päätöslauselman puolesta.
On arvoitus, miten Israel pelaa näiden kahden puolen välillä.
Se on tosiaankin arvoitus.
Loppujen lopuksi -
uskon Israelin menevän Euroopan puolelle, -
jos Eurooppa tekee siitä Israelille kannattavaa.
Venäjä on tietysti tärkeä.
Ensimmäistä kertaa 30 vuoteen Israel on rajoittanut ilmaherruuttaan.
Israelilla on ollut ilmaherruus 1980-luvulta asti.
Se on valtava strateginen etu.
Se on nyt vaarantunut Venäjän ilmavoimien läsnäolon takia.
Se on aiheuttanut hankalan tilanteen, jonka Israelin on pelattava oikein.
Israelilla on sentään pelivaraa.
Yleensä sitäkään ei ole.
Haluaisin siirtyä toiseen näkökulmaan.
Netanjahu sanoi hiljattain kahteen otteeseen, -
että päätöslauselman 2334 jälkeen -
Israel arvioi uudelleen suhteensa YK:hon -
ja leikkaa rahoituksestaan 30 miljoonaa sekeliä -
eli noin 8 miljoonaa euroa.
Millainen vaikutus tällä on Israelin ja maailman suhteille?
Tämä liittyy Owen Altermanin aiempaan kommenttiin.
Päättääkö Israel maksaa mukanaolostaan?
Haluaako Israel suhteen YK:hon ja sen instituutioihin, -
vai luovuttaako se kentän vihamielisille voimille, -
sekä henkilöstölle että äänestäville jäsenvaltioille?
Lopulta Israel aina palaa siihen ajatukseen, -
että on parempi olla mukana kuin katsella ulkopuolelta.
Yksi esimerkki siitä on UNIFIL-joukot Etelä-Libanonissa, -
ja toinen UNDOF, YK:n rauhanturvajoukot Golanilla.
Lähi-idässä tarvitaan puskurivyöhyke, ja mikä vielä tärkeämpää, -
arabijohtajat tarvitsevat keinon säilyttää kasvonsa.
Heidän on kerrottava seuraajilleen, miksi heidän täytyi suostua johonkin.
YK tarjoaa sellaisia kasvojensäilytyskeinoja.
Se alkoi vuonna 1967, -
jolloin Kanadan ulkoministeri ehdotti UNEF:in perustamista Siinaille.
Tarkkailujärjestö oli jo olemassa, mutta uusi ajatus oli se, -
että Egyptin ja Israelin armeijoiden väliin tulisi YK-joukkoja.
Sen jälkeen tuli kaksi lisää, Libanoniin ja Golanille.
Hebronissakin on pieni, merkityksetön joukko.
Se vakuutti vuonna 1997 israelilaiset siitä, -
että Israelin vetäydyttyä Hebronista Oslon prosessin aikaan -
sinne tulisi jonkinlainen kansainvälinen toimija.
Kuvissa näkyy ajoittain USA:n YK-lähettiläs Samantha Power.
Israelilla on ollut suhteet eräisiin hänen edeltäjiinsä, -
Arthur Goldbergiin, Madeleine Albrightiin, Susan Riceen...
Daniel Patrick Moynihaniin.
Ja tietysti Jeane Kirkpatrickiin. Myös George Bush oli YK-lähettiläs.
Osa heistä jatkoi korkeampiin tehtäviin.
YK-suhteet ovat Israelille hyödyllisiä, -
koska Israel ja USA äänestävät usein liittolaisina.
Israel on USA:lle tärkeä taktinen kumppani asioissa, -
jotka eivät liity Israeliin.
Esimerkiksi Susan Rice, -
joka on nyt virkansa jättävä turvallisuuspoliittinen neuvonantaja, -
sai YK:ssa neljän vuoden kokemuksen siitä, mitä Israelilla on annettavaa.
Israelin kannalta YK on valtava kokonaisuus kaikkine sektoreineen.
Jos jokin sektoreista osoittautuu Israelille vihamieliseksi, -
ja se tuottaa Israelille poliittisia tai diplomaattisia ongelmia, -
tai jopa turvallisuusongelmia, -
Israelin on taisteltava sitä vastaan niin paljon kuin lain puitteissa voi.
Turvallisuusneuvostossa ja yleiskokouksessa -
Israelin on pelattava diplomaattista peliä etujensa puolesta.
Lisäksi rauhanturvajoukot ovat rajoillamme, -
ja yhteistyö niiden kanssa on Israelin etu.
YK:lla on myös humanitaarisia järjestöjä, -
joille Israelilla on paljon annettavaa.
Sillä saralla Israel voi löytää yllättäviäkin kumppaneita.
Lisäksi YK-kokouksissa pääsee tapaamaan edustajia -
kaikkialta maailmasta.
Se on Israelille ainutlaatuinen tilaisuus rakentaa yhteyksiä maihin, -
joihin meillä ei ole diplomaattisia suhteita.
Israelin suurin valttikortti on saada kongressi leikkaamaan -
YK-järjestöjen rahoitusta.
Sitä se tulee yrittämään Trumpin aikana.
Se yrittää rangaista maita, -
jotka äänestivät viimeisimmän päätöslauselman puolesta -
vaikuttamalla USA:n rahoitukseen YK-järjestöille.
Joillekin näistä maista -
YK:n avustus- ja palvelujärjestöt ovat erittäin tärkeitä.
Ne tulevat tuntemaan sen kukkarossaan.
Sillä tavalla Israel yrittää kostaa näille maille.
USA:n rahoitus on YK:lle tärkeää.
Aika on lopuillaan.
Herra Oren, mitä Israelin ja YK:n suhteille tapahtuu lähikuukausina?
Israelilla on nyt hyvä tilanne, -
koska Iran-sopimus on antanut sille kymmenisen vuotta aikaa.
Israel voi käyttää sen hyväkseen YK:n kautta ja YK:ssa.
Valitettavasti aika on lopussa.
Kiitos Owen Alterman, Amir Oren ja professori Hillel Frisch!
Kiitos katsojille, näemme jälleen perjantaina!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta