JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
Juudiriik on kaua aega süüdistanud ÜROd
Iisraeli-vastases ebaõigluses.
Paljudel araabiariikidel on ÜRO organites võtmepositsioonid
ning ÜRO raportid ja resolutsioonid kritiseerivad pidevalt Iisraeli.
Rahvusvahelise organi ja Iisraeli suhetest vestlevad
Owen Alterman, i24 Newsi rahvusvaheline korrespondent,
Amir Oren
ja professor Hillel Frisch BESA Keskuse vanemteadur.
Hr Oren, aidake meil mõista dünaamikat nende kahe vahel?
Tänapäeva mõistmiseks peab naasma algusesse.
Iisraelil on olnud ÜROga vihkamis-armastussuhe ligi 70 aastat.
Iisrael loodi ÜRO Peaassamblee otsusega.
Iisraeli Kaitsejõud viisid selle ellu
pärast Briti mandaadi lõppemist.
Aja jooksul Iisrael siiski pettus ÜRO tegevuses,
sh Iisraeli-Süüria vahelises puhvertsoonis
ja ÜRO rahuvalve taandumises Siinailt,
misjärel algas Kuue päeva sõda.
ÜRO on diplomaatilise arutelu ja otsuste foorum.
Kas see on oma osade summa?
Kui Iisraelil on kahepoolsed suhted eri riikidega,
kas neil on ka mitmepoolsed suhted ÜRO kui organisatsiooniga?
ÜRO pole hetkel parim foorum konflliktidest rääkimiseks,
araablaste-Iisraeli konflikt kaasa arvatud.
ÜRO peasekretär Ban Ki-moon ütles oma viimases kõnes:
"Poliitilised manöövrid on aastakümneid toonud kaasa
ebaproportsionaalse hulga
Iisraeli kritiseerivaid resolutsioone, raporteid ja istungeid.
Selle asemel, et palestiinlasi aidata,
on need tihti raskendanud ÜRO võimet täita oma ülesannet."
Hr Alterman, mida arvate sellest avaldusest,
mis viitab juudiriigivastasele kallutatusele ÜROs?
See oli muusika iisraellaste ja Iisraeli sõprade kõrvadele.
Seda oli tore peasekretäri suust kuulda.
See näitab,
et ÜRO on mitmepalgelisem kui Iisrael seda näeb.
See tohutu organisatsioon mitmete organite ja institutsioonidega.
Kõik neist pole pühendunud Iisraeli hävitamisele.
Selles on nii vaenulikke, neutraalseid kui ka kasulikke osi.
ÜROd ei tohiks seega liiga üheselt tembeldada.
Mõningaid peasekretäre on Iisraeli suhtes vaenulikumaks peetud,
kuid teised, nagu Ban Ki-moon, on suhteliselt sõbralikud olnud.
On lootust, et uus peasekretär Antonio Guterres on samuti sõbralik,
kuid teda piirab muidugi ÜRO bürokraatia.
Peame vahet tegema ÜRO teenus- või ametiorganisatsioonide
ja selle poliitiliste organite vahel.
Iisrael hindab ÜROd vaid poliitilisel tasandil,
mis Iisraeli kahtlemata pea võimatusse olukorda seab.
Mitu resolutsiooni
on palestiinlaste küsimuses Iisraeli vastu tehtud,
võrreldes Hiina okupatsiooniga Tiibetis
või Maroko okupatsiooniga Lääne-Saharas?
Enamik resolutsioonidest on araabiamaade algatatud
ja need riigid toetavad Maroko okupatsiooni Lääne-Saharas.
Kuidas saavad nad kaitsta
palestiinlaste enesemääramisõigust,
kui rõhuvad samas saharalasi?
Peasekretär tegi avalduse ka selle kohta:
"Kuigi Iisraeli-palestiinlaste konflikt pole Lähis-Ida sõdade põhjuseks,
võivad vastavad resolutsioonid aidata kaasa Lähis-Ida rahuprotsessile."
Varasemad peasekretärid Trygve Lie ja Dag Hammarskjöld
mängisid tähtsat rolli, eriti külma sõja ajal.
Birmalane U Thant tegi 1967. a siiski kolossaalse vea.
Ta ei konsulteerinud ÜRO Julgeolekunõukoguga,
enne kui vastas Nasseri nõudele ÜRO väed välja viia.
Ta viis väed välja isegi Sharm el Sheikhist ja Gazast,
kust Nasser seda ei palunud.
Nii aitas ta kaasa Kuue päeva sõja algusele.
Seejärel haaras Julgeolekunõukogu oma viie alalise liikmega ÜROs ohjad
ja peasekretäril pole hiljem enam märkimisväärset rolli olnud,
isegi mitte usinatel Ban Ki-moonil ja Kofi Annanil.
ÜRO on kahekojaline.
Peaassambleel ehk parlamendis on araablastel palju hääli.
Lisaks oma rohkem kui 20 häälele ka Aafrika ja Aasia maade,
moslemimaade ja endiste koloniaalriikide hääled.
Araabia asju toetab seega automaatne hääleenamus.
ÜRO valitsuseks on aga 15-liikmeline Julgeolekunõukogu.
See töötab ka parlamentaarselt, kuna esindatakse kontinente.
Kui osaleb kaks riiki Aafrikast või Aasiast,
kes on tihti araabia-meelsed,
peavad nad saama vähemalt USA toe
Iisraeli-vastastele resolutsioonidele.
Lõpuks sõltub kõik
Jeruusalemma ja Washingtoni kahepoolsetest suhetest.
Hr Alterman, Julgeolekunõukogu kiitis oma viimatise resolutsiooni heaks
23. detsembril.
Esmakordselt ei takistanud USA vetoga
Iisraeli-vastast resolutsiooni,
mis määratleb illegaalseks Iisraeli asundustegevuse
Läänekaldal, Ida-Jeruusalemmas ja mujal.
See toetab täielikult palestiinlaste Iisraeli-vastast narratiivi.
Kas resolutsioon 2334 mõjutab olukorda,
või on see vaid mingi sundmanööver,
mis ei oma mingit tähtsust?
Mõjud võib jagada juriidilisteks, poliitilisteks ja praktilisteks.
Juriidiliselt järgib see harjumuspärast rahvusvahelise õiguse suunda
Iisraeli ja palestiinlaste konflikti suhtes.
Mikroskoopilisi muutusi selles on,
kuid juriidilises mõttes pole nad nii tähtsad kui arvatakse.
Kuigi seadust korrati,
võib sel varasematega võrreldes rohkem kaalu olla.
Poliitiliseks mõjuks on see, et teema on taas tõstetud
rahvusvahelise diplomaatia ja poliitika eesliinile
vähemalt mõneks ajaks.
Resolutsioon erineb siiski mõneti USA varasemast seisukohast
ja resolutsiooni järgsest John Kerry kõnest.
Vahed võivad tunduda väikesena, kuid need on Iisraelile olulised.
Mis puudutab praktilist mõju,
siis peagi astub ametisse Trump ja tal on teistsugused prioriteedid.
Lisaks tuleb mängu näiteks Briti peaminister Theresa May.
Praktilist mõju on raske hinnata,
eriti kui juriidiliselt see midagi uut ei too.
Märgiksin, et USA on toetanud 47 korda
Julgeolekunõukogu Iisraeli-vastaseid resolutsioone.
See pole niisiis esimene kord, kui USA mõistab hukka või ei hääleta.
Ometi on varem hääletamata jäetud,
kui resolutsioon on kuulutanud asundused illegaalseks.
Ühe resolutsiooni tähendus on siiski ebamäärane.
Põhja-Korea, Sudaani, Lõuna-Sudaani
ja Kongo Demokraatliku Vabariigi suhtes
on tehtud ehk sada täiesti tähtsusetut resolutsiooni.
Need pole kuidagi edendanud mainitud riikide stabiilsust.
Seepärast on võimatu määratleda selle resolutsiooni tähendust
nii mitme muu faktori kõrval.
Seda mõjutavad näiteks sündmused Süürias
ja see, milliseks kujuneb Trumpi seisukoht.
Hr Oren, peaminister Netanyahu on viimasel ajal tihti öelnud,
eriti Azerbaidžani-visiidil,
et Iisrael on huvitatud
ÜRO Julgeolekunõukogu roteeruva liikme staatus 2019. a.
Ta propageerib erinevatel foorumitel Iisraeli liikmestaatust.
Iisrael on seda soovinud juba alates 2002. a,
kui Ariel Sharon Gazast taanduda otsustas.
Toona rääkis Silvan Shalom sellest esimest korda.
Iisraeli peaminister on selle suhtes optimistlikuks muutunud.
Kas optimismiks on põhjust või on see vaid fantaasia?
See toimus enne kõnealust resolutsiooni.
Azerbaidžanis ja Ida-Aafrika ringreisil oli ta uhke selle üle,
et paljud riigid taastavad suhteid Iisraeliga
ja tahavad Iisraeliga häid suhteid.
Netanyahu on ainus Iisraeli peaminister,
kes on oma riigi alaline esindaja ÜROs.
Ta oli ÜRO saadikuks 1980. aastail.
Ta teab, et ÜRO pole üksnes hääletusorgan.
Igal sügisel kogunevad juhid sinna
mitte üksnes Peaassambleel esinema
ja kodupubliku ees teleaega saama,
vaid ka avalike ja salajaste kontaktide loomiseks.
Iisrael taotleb alati legimiteeti oma poliitikale üldiselt
ja konkreetsetele sammudele.
Vastuseks küsimusele -
Iisrael võib saada roteeruva liikme staatuse,
kui selle poliitika laiema heakskiidu leiab.
Tuleb siiski meeles pidada,
et isegi Eurovisioonil kuulub Iisrael Euroopasse, mitte Aasiasse.
On ebatõenäoline,
et Aasia saadaks Iisraeli Julgeolekunõukokku,
kui Iisrael ei tee midagi nii märkimisväärset,
et maailm tahaks tänu avaldada.
Iisraeli pääs Julgeolekunõukokku näib raske olevat.
See räägib siiski muutusest Iisraeli poliitikas.
Ben-Gurion põlgas ÜROd ja pidas seda tähtsusetuks.
Resolutsioonide järel on Netanyahu igasugu asju öelnud,
kuid ta ei räägi seda kogu aeg.
Ta peab resolutsiooni oluliseks
ja talle on oluline parandada Iisraeli positsiooni ÜROs.
Ta on end avalikult selle eesmärgiga sidunud.
See on huvitav pööre Iisraeli poliitikas
viimase 5-10 aasta jooksul.
Professor Frisch,
viimasel kohtumisel Iisraeli diplomaatidega märkis Netanyahu,
et 15. jaanuari rahvusvahelise konverentsi järel
võib tulla uusi resolutsioone,
mis kordavad resolutsioon 2334 sisu
ja püüavad ellu viia Iisraeli-vastaseid otsuseid.
Kas usute, et nii lähebki,
või suudab Iisrael selle ära hoida?
Minu meelest on USA uus valitsus otsustavam kui see,
mis enne seda juhtub.
Usun, et Netanyahu panustab Trumpi mõjuvõimule.
Trump on muutnud küsitavaks NATO
ajal, kui Venemaa oht Euroopas on märgatavalt kasvanud
ja Euroopa ei suuda end kaitsta Venemaa agressiooni vastu
Ukrainas või ehk isegi Balti riikides.
Olukord annaks Iisraelile võimalusi.
Euroopa võib toetada Iisraeli Julgeolekunõukokku pääsemist,
kui Iisrael võtab negatiivse hoiaku näiteks Krimmis toimuva suhtes
ja toetab NATOt.
Iisrael võib Euroopa haavatavusest kasu saada.
Euroopa riigid võivad seetõttu
Iisraeli suhtes vastutulelikumaks muutuda.
Hr Oren?
USAs tahab Iisrael soodsaid Kongressi otsuseid.
Need pole siduvad,
kuid need peegeldavad avalikku arvamust
ja valitud ametnike arvamusi.
Nii tahavad ka palestiinlased soodsaid resolutsioone,
kuigi need pole siduvad.
Need ei sisalda sanktsioone.
Palestiinlased tahavad rahvusvahelist konsensust
oma riigi toetuseks.
Nad tahavad eelkõige näidata oma ühiskonnale,
et on saavutanud diplomaatilisi võite.
See võib muuta terrorismi nende jaoks asjatuks või isegi kahjulikuks.
Samuti loodavad nad, et Iisrael peab vähehaaval muganduma
rahvusvahelise üldsuse visiooniga.
See on omapärane kaadervärk,
kuid ÜRO on üks nn Kvarteti neljast liikmest
Euroopa Liidu, USA ja Venemaa kõrval.
ÜRO on samas foorum, kus peavad dialoogi ka USA ja Venemaa.
ÜRO tegutseb mitmel rindel.
Samuti tegutseb see oma organite kaudu,
näiteks UNRWA kaudu Gazas.
Selle ühenduse eesmärk on aidata põgenikke,
kuigi algupärased põgenikud on juba ammu surnud.
Iisraelil on ÜROga seega keerukas suhe.
Hr Alterman?
ÜRO on muidugi keerukas, kuid selles on poliitilisi organeid,
mida peetakse õigustatult Iisraeli-vaenulikeks.
Iisrael peab nendega suhtlema.
Iisrael püüab neid suhteid parandada, isegi kui see kerge pole.
Trumpi võimalik liitlus Venemaaga
ja selle mõju Euroopale on Iisraeli seisukohast huvitav.
Iisrael hääletaks ehk Euroopa poolt Venemaa vastu,
kui saaks ÜROs vastu Euroopa hääled.
Kuid mida teeks see Iisraeli-Venemaa suhetele?
Detsembris ei hääletanud Iisrael resolutsioonide puhul,
mis mõistsid hukka Venemaa tegevuse Süürias.
Venemaa hääletas siiski Iisraeli-vastase resolutsiooni poolt.
On mõistatus, kuidas Iisrael nende kahe poole vahel laveerib.
See on üks keerukas puslemõistatus.
Olen nõus, kuid lõppkokkuvõttes usun,
et Iisrael hoiab Euroopa poole,
kui Euroopa selle Iisraelile kasulikuks muudab.
Venemaa on muidugi tähtis.
Esmakordselt 30 aasta jooksul on Iisrael piiranud oma paremust õhus.
Iisraelil on valitsenud õhuruumis alates 1980. aastaist.
See on võimas strateegiline trump.
Nüüd on see ohus Vene Õhujõudude kohalolu tõttu.
See on tekitanud keeruka olukorra, kus Iisrael peab õigesti mängima.
Iisraelil siiski mänguruumi on.
Tavaliselt pole sedagi.
Tahaksin uue aspekti juurde minna.
Netanyahu ütles hiljuti kahel korral,
et pärast resolutsiooni 2334
revideerib Iisrael suhted ÜROga
ja kärbib rahastusest 30 mln seeklit
ehk ca 8 mln eurot.
Kuidas mõjutab see Iisraeli suhteid maailmaga?
See on seotud hr Altermani varasema kommentaariga.
Kas Iisrael otsustab oma osaluse eest maksta?
Kas Iisrael tahab suhet ÜRO ja selle institutsioonidega
või loovutab ta välja vaenujõududele,
nii personalile kui hääletavatele liikmesriikidele?
Lõpuks naaseb Iisrael alati mõtte juurde,
et parem on osaleda kui väljast pealt vaadata.
Üks näide selle kohta on UNIFIL-i väed Lõuna-Liibanonis
ja teine UNDOF, ÜRO rahuvalvejõud Golanil.
Lähis-Idas on vaja puhvertsooni, ja mis veelgi olulisem,
araabiamaade juhid vajavad vahendit oma maine päästmiseks.
Nad peavad rääkima oma järgijaile, miks nad millegagi nõustusid.
ÜRO pakub sellist mainepäästmismehhanismi.
See algas 1967. a,
kui Kanada välisminister pani ette luua Siinaile UNEF.
Vaatlusorgan oli juba olemas, kuid uus mõte oli see,
et Egiptuse ja Iisraeli armeede vahele oleks tulnud ÜRO väed.
Seejärel tuli veel kaks - Liibanoni ja Golanile.
Ka Hebronis on väike, tähtsusetu valvesalk.
See veenis 1997. a iisraellasi selles,
et kui Iisrael Hebronist Oslo protsessi ajal taanduks,
tuleks sinna mingi rahvusvaheline tegija.
Taustapiltidel vilksatab aeg-ajalt USA saadik ÜROs Samantha Power.
Iisraelil on olnud suhted mõnede tema eelkäijatega -
Arthur Goldbergi, Madeleine Albrighti, Susan Rice'i ...
- Daniel Patrick Moynihaniga.
Ja muidugi Jeane Kirkpatrickiga. Ka George Bush oli ÜRO saadik.
Osa neist siirdus edasi suuremate asjade juurde.
Suhted ÜROs on Iisraelile kasulikud,
kuna Iisrael ja USA hääletavad tihti liitlastena.
Iisrael on USA-le oluline taktikaline partner asjades,
mis ei puuduta Iisraeli.
Näiteks Susan Rice,
ametist lahkuv julgeolekunõunik,
sai ÜROs nelja-aastase kogemuse selle suhtes, mis Iisraelil anda on.
Iisraeli aspektist on ÜRO võimas organ kõigi oma vektoritega.
Kui mõni neist osutub Iisraelile vaenulikuks
ja tekitab Iisraelile poliitilisi või diplomaatilisi probleeme,
või isegi julgeolekuprobleeme,
peab Iisrael sellele vastu võitlema nii palju kui seaduse raames võimalik.
Julgeolekunõukogus ja peaassambleel
peab Iisrael oma huvide kaitseks diplomaatilist mängu mängima.
Lisaks on meie piiridel rahuvalvejõud
ja koostöö nendega teenib Iisraeli huve.
ÜRO-l on ka humanitaarühendusi,
millele Iisraelil on palju anda.
Selles vallas võib Iisrael üllatavaidki partereid leida.
Lisaks saab ÜRO istungeil kohtuda
kogu maailma esindajatega.
See on Iisraelile ainulaadne võimalus arendada sidemeid ka maadega,
kellega meil diplomaatilisi suhteid pole.
Iisraeli suurim trumpkaart
on saada Kongress ÜRO organite rahastust kärpima.
Just seda Trumpi ajal teha püütaksegi.
Ta püüab karistada riike,
kes hääletasid viimase resolutsiooni poolt,
mõjutades USA rahastust ÜRO organitele.
Mõnedele neist maadest
on ÜRO abi- ja teenusühendused äärmiselt tähtsad.
Nad tunnevad seda oma rahakotis.
Nii püüab Iisrael neile riikidele kätte maksta.
USA rahastus on ÜRO-le oluline.
Saateaeg on otsakorral.
Hr Oren, mis Iisraeli-ÜRO suhteid lähikuudel ootab?
Iisraelil on hetkel hea seis,
kuna Iraani tuumaleping on andnud kümme aastat lisaaega.
Iisrael võib seda ära kasutada ÜRO kaudu ja ÜROs.
Kahjuks on aeg tänaseks otsas.
Aitäh, Owen Alterman, Amir Oren ja professor Hillel Frisch!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Kui äsjane saade teile meeldis,
siis TV7 Iisraeli tööd saab toetada
ekraanilolevate kanalite kaudu.
Jeruusalemma Stuudio
valmib tänu teie annetustele.
Tõlge: Monika Jaaguri