JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
2016. a on Iisrael olnud vastamisi mitmete väljakutsetega
nii lähedal kui kaugel.
Tere tulemast dr Kobi Michael,
Riikliku Julgeoleku Uurimisinstituudi vanemteadur,
TV7 analüütik Amir Oren
ja dr Reuven Berko, Israel Hayomi kolumnist.
Hr Oren, tehke väike ülevaade
ja seejärel vaatame asju detailsemalt.
2016. a algul näis julgeolekuolukord Iisraelis
ja eriti Jeruusalemmas üsna vilets.
Käimas oli nn noa-intifada,
kuid Iisrael otsis viise sellega võitlemiseks.
Aasta jooksul selgus,
et palestiinlaste rahvavastupanu hoog on raugenud.
Ja aasta lõpuks oli Iisraeli julgeolekuolukord,
nii siseriiklik kui Läänekalda oma,
viimaste aastate keskmisest parem.
Teistest sõjalistest ja diplomaatilistest väljakutsetest
räägime ilmselt saate jooksul. - Kindlasti.
Dr Michail, räägime nn üksikute huntide rünnakutest,
mis algasid 2015. a oktoobris ja kestsid üsna pikka aega.
Kui suureks väljakutseks need Iisraelile olid? Tehke väike ülevaade.
Kas Iisraeli valitsus ja julgeolekuaparaat on rahul sellega,
kuidas selle väljakutsega tegeleti
ja kas vaatame sellele täna tagasi kui õnnestumisele
või kui nurjumisele, millest tuleks õppida?
Üldises mõttes võime rääkida edust
vägivalla maha rahustamisel ja selle leviku tõkestamisel.
Kuigi nägime selle aasta jooksul tõuse ja mõõnu.
Nägime, et Iisrael pidi olema
väga kannatlik ja kaine ning mõistma, et tegu on fenomeniga,
mille puhul ei saa liiga palju jõudu kasutada.
Siin tuli jõudu targalt kasutada.
Palestiina omavalitsus mõistis kohe,
et see vägivallapuhang
võib olla palju ohtlikum PO tulevasele stabiilsusele,
mistõttu nad andsid oma panuse,
et vägivalla eskaleerumist ära hoida.
Ja vaadates nendele aastajagu kestnud sündmustele,
võib need minu meelest väiksemasse mastaapi arvata.
Kuigi iga inimelu kaotus on muidugi traagiline.
Üldises mõttes ja laiemast, strateegilisest vaatevinklist
suudeti fenomen vaos hoida
ja seda ei tuleks strateegiliseks ohuks pidada.
Dr Berko? - Analüüsiksin Iisraeli ohte üheaegselt nii seest kui väljast.
Iisraeli siseolukorda pole kunagi eksistentsiaalseks ohuks peetud,
hoolimata vägivallast ja märulitest.
Ometi oli see oluline väljakutse, millega Iisrael pikalt tegelema pidi.
Kas peate üksikute huntide rünnakute väljakutsega tegelemist
julgeolekuešeloni poolt edukaks või mitte?
Ma ei nimetaks seda eduks,
vaid arenguks, mis Iisraelile kasuks tuli.
Arvestades mitte üksnes Iisraeli siseolukorda,
vaid ka seda, mis ümbritseb meid väljast araabia naabrite poolt,
keda on traditsiooniliselt vaenlasteks peetud.
Teiseks asjaks oli nn Lääne surve Iisraelile
aktsepteerida rahvusvahelisi tagatisi või lahendusi kõige osas.
Rahvusvahelise garantii sisuks
oleks nagu Eiffeli torni tulede kustutamine
või Süürias toimuva tunnistamine, kus nähti suuri veresaunu.
Lisaks Liibüas, Jeemenis ja Iraagis toimuv.
Näeme, et rahvusvaheline garantii või lahendus,
mida Iisraelile peale suruda tahetakse, on libekeelne.
Prantsusmaa suudab kustutada Eiffeli torni tuled,
kui inimesed hukkuvad.
Kui kiirelt vaadata, mis toimub ümbritsevates araabiariikides ...
Tuleme selle juurde hiljem tagasi.
Räägime konkreetselt nn üksikute huntide rünnakutest
ja teistest Iisraeli väljakutsetest.
Hukkus 33 iisraellast ja 2 Iisraelis viibinud USA kodanikku.
See ajajärk oli üsna silmatorkav.
Esines palju terrorismi -
autorammimisi, pussitamisi ja tulistamisrünnakuid.
Räägime sellest täpsemalt. - Sul on õigus statistika suhtes,
kuid enamik neist sündmustest ja inimohvritest
jäid aasta esimesse 4-5 kuusse.
Aja jooksul selgus,
et Iisraeli võimud kasutasid erinevaid meetmeid
nii julgeolekuliselt paremat luuret,
paremaid meetmeid kohalike gruppide ja jõukude vastu,
kus tegutseti sotsiaalmeedia vastu,
kuid tehti ka positiivseid samme rohkemate töölubadega.
Valitsuse tegevuse koordinaatoril Palestiina aladel kindral Mordechail
on suurepärased sidemed kolleegidega Läänekaldal
ning varjatult ja otseselt ka Gaza sektoris.
Iisraeli valitsus ei leidnud sellele haigusele
erinevate mehhanismide kaudu ravimit, kuna see on ravimatu.
Igaüks võib võtta noa või auto
ja tegutseda spontaanselt või kellegi õhutusel.
Seda on võimatu kohapeal ennetada või ennustada.
Fenomeni kui sellise suhtes oli Iisraeli reaktsioon edukas.
Teine väljakutse, mida puudutada tahaksin, on Gaza.
Islamirühmitus Hamas Gazas kutsub endiselt Iisraeli hävitama.
Osa nende taotlustest on tulla tagasi
ja vallutada kogu Iisraelimaa.
Kui suureks väljakutseks oli Gaza 2016. a?
Polnud operatsioone,
nagu oleme näinud kuue ja kahe aasta eest.
Järelikult oli vägivald kontrolli all.
Hamas on keset sama protsessi, mis olid varem Hezbollah'l
ja isegi teistel liikumistel,
olgu nad vabastus- või terroriliikumised.
Võimule tulles peavad nad rahva ees vastutama,
osutama põhilisi teenuseid.
2016. a õnnestus mõõdukamatel elementidel
kontrollida sõjalisi elemente
liikumise nn sõjalisest tiivast.
Dr Michail, kuidas teie Gazat 2016. a näete?
Arvan, et olukord on veidi keerukam.
See on pigem nõiaring.
Kui räägime Hamasist,
ei räägi me monoliitsest liikumisest.
Sõjalise ja poliitilise tiiva vahel on tõsiseid erimeelsusi.
Isegi poliitilises tiivas on lõhed Gazas ja väljas asuvate juhtide vahel.
Ja need ei puuduta mingeid tühiseid asju.
Need on tõsised lõhed.
Eelkõige on vastuolud prioriteetide osas.
Sõjalise tiiva prioriteediks on
oma sõjalise võimekuse parandamine.
Nad näevad suure visiooni teostamisel
peaeesmärgina sõjalist vastupanu.
Põhivisioon on neil sama,
kuid strateegiad on erinevad.
Seepärast teevad nad koostööd ISISega seotud Wilayat Sinaiga.
See on pahandanud Egiptust.
Nad eelistavad oma poliitilise
ja sõjalise toetajana Iraani.
Poliitiline juhtkond eelistab Türgi-Qatari telge,
mis on vastuolus Iraaniga.
Nad eelistavad vastutada oma valijate ees Gazas
ja käituda valitseva võimuna vastutustundlikult.
Nad eelistavad parandada suhteid Egiptuse ja Saudi Araabiaga,
kellel on kokkupõrge ühelt poolt Iraaniga,
kuid tõsised vastuolud
on ka Egiptuse ja Saudi Araabia ning Qatari ja Türgi vahel.
Nad võitlevad hegemoonia pärast Gazas
ja regioonis üldisemalt.
Iisrael ja kohalik rahvas
asub keset seda kaootilist situatsiooni.
Iisrael on vähemalt hetkel
ainus tõsine jõud Gaza ülesehitamisprotsessil,
kuid Iisrael ei saa seda üksi teha.
Kui Iisrael tahaks Gaza ülesehitusel aidata või seda edendada,
tähendaks see Hamasi aitamist.
Aga kuna Hamasil ja PO-l käib nullsummamäng,
tähendab Hamasi tugevdamine PO nõrgendamist.
Ja Iisrael eelistab POd.
Dr Berko, teil on võimalus küsimusele vastata.
Iisrael jõudis mullu Türgiga leppimiseni.
Osana sellest lepingust saab Türgist
üks abistavaid jõude Gaza ülesehitamisel.
Kas usute,
et Türgi jõuline nõudmine
osaleda Gaza ülesehitamises ja aidata gazalasi
käib käsikäes teiste Iisraeli väljakutsetega,
mis Hamasi puudutavad?
See on osa debatist,
mida väga tabavalt nõiaringiks nimetati.
Ühed Hamasi sponsoreist
on Türgi ja Qatar.
Isegi Iisraeli transpordiminister
on avaldanud soovi Gaza ülesehitustöös kaasa lüüa.
Ta on väljendanud, et Gaza ülesehitamine
on üks meie ehk Iisraeli eesmärke.
Seepärast ei vaidle me Gaza ülesehituse põhimõtte üle,
kuid küsimus on,
kuidas jääb meie partnerite PLO või POga, kes usuvad,
et nad peaksid naasma ja Gazat kontrollima.
Ja esimese küsimuse osas -
Hamas on hetkel heidutusolekus.
Nende viimane kogemus meiega
meenutab mulle Süürias nähtut.
Nad ei saa endale lubada uut raundi meiega,
arvestades oma viimatise kogemusega.
Isegi rahvusvahelise areeni üldise reaktsiooni valguses
islamistide äärmusrühmitustele
ja Gaza lähiümbruse riikide kontekstis
nagu Egiptus, Jordaania ja sügaval Pärsia lahe regioonis,
on toetus neile nõrgenenud.
Raha võib vahel Qatarist tulla.
PLO nõuab, et raha tuleks nende kaudu.
Hamasil pole aga praktilises mõttes
paindlikkust midagi teha,
et praegusel hetkel Iisraeliga asju edendada.
Nad peavad parandama suhteid Egiptusega,
Pärsia lahe riikidega,
ja mitte sõltuma üksnes Qatari sponsorlusest.
Praegu pole õige aeg.
Seepärast nimetaksin olukorda Hamasiga heidutusseisuks.
Kuna nad jätkavad relvade arendamist ja smugeldamist Iraanist,
ning Iraani sponsorlusega, on seegi dilemmaks.
Iraan kasutab neid taqiya-poliitikaks.
Nad tahavad muuta Gaza šiiitlikuks.
Ja islamimaailm ei saa seda endale lubada.
Tuleme Iraani väljakutse juurde tagasi.
Räägime nüüd ühest lähemast ohust
Siinai poolsaarel, hr Oren.
Ka dr Michael mainis Wilayat Sinaid,
ISISe haru Siinai poolsaarel, kes on Egiptusele probleemiks olnud.
Eelmise kuu alguses tulistati Siinailt Iisraeli suunas rakett,
mis ei plahvatanud küll Iisraeli pinnal.
Siiski kutsuvad nad rünnakutele juudiriigi vastu. Tehke väike ülevaade.
Faktid ja seosed on üsna selged.
See algas kohe pärast Tahriri väljaku meeleavaldusi
ja Mubaraki langemist 2011. a.
Kuni selle ajani oli Siinai puhvriks Egiptuse sisemaa ja Iisraeli vahel.
See piirneb Gazaga ja seal on alati olnud beduiine,
salakaubavedajaid ja neid, kes tahtsid pooliseseisvad olla;
vähemalt tegevuses, mitte riiklikult.
Kuid Iisraeli jaoks see julgeolekuriski ei kujutanud.
Aga kui Egiptuse riigimehhanism ca 5-6 aasta eest kokku varises,
sai Siinaist oht mõlemale riigile.
Iisrael on suutnud seda julgeolekukoostöös Egiptusega
vaos hoida.
ISISe fenomeni suhtes
peaksime minu meelest muret tundma.
See mõjutab Egiptuse stabiilsust,
eriti selle sisemaal.
Neil on halb komme mitte jääda üksnes perifeeriaaladele,
vaid tungida ka sisemaale.
Teiseks on see
regiooni destabiliseeriv element.
Kuni Egiptus ei suuda selle väljakutsega hakkama saada,
peame viitama Egiptusele, vähemalt Siinai poolsaare osas,
kui läbikukkunud riigile või väga haprale riigile.
Läbikukkunud ja haprad riigid on viimase kuue aasta fenomen,
alates Araabia kevade või Araabia ülestõusu algusest.
Mõistame, et läbikukkunud riigid
pole üksnes kohalikud väljakutsed või probleemid.
Neil on tendents
eksportida probleeme suurepäraselt ka laiemasse regiooni:
ebastabiilsus, terrorism, põgenikud.
Seepärast said läbikukkunud riigid Süürias või Liibüas
peagi ka Euroopa probleemiks.
Peaksime kasutama kõiki meetmeid,
ja meie all mõtlen Iisraeli, Saudi Araabiat ja peamiselt USAd,
et aidata Egiptusel väljakutsega Siinail edukalt hakkama saada.
Nimetaksin ISISe fenomeni õhupallisündroomiks.
Kui püüad seda kuskil paigal hoida, liigub see mujale.
Nägime seda Damouri puhul,
kui rünnati Aleppot.
Näeme, et see ei piirdu üksnes Siinai poolsaarega.
Viimasel ajal pommitasid nad näiteks
St Marcuse kopti kirikut Kairo südames.
Ja paari päeva eest
korraldasid nad terrorirünnaku ka Jordaanias.
Koostöö tõttu ületab see riikide piire,
kes ISISega aktiivselt võitlevad.
Näeme seda ka võitluses Iraani
ja selle käepikenduste vastu.
Võime arvata ja isegi näha fakte,
et mõned araabiariigid toetavad ISISt,
samal ajal kui võitlevad Süüria, Iraani või Hezbollah'ga.
See mõõk aga pöördub tema omaniku vastu.
Meie puhul riskib ISIS Egiptuse režiimi stabiilsusega
ja näeme ka mingisugust seljapööramist
Obama valitsuse poolt.
Nüüd usuvad kõik Lähis-Idas, et Trumpi tulemisega
asjad muutuvad. Ja sellele pannakse palju lootusi.
Saame peagi teada, kuidas Trumpi ajal läheb.
Üks lühike kommentaar. - Frankesteini sündroom.
Peame meeles pidama,
et ISISe ja al-Qaeda loojad olid Saudi Araabia ja Qatar.
Nemad lõid koletisdeemoni ja arvasid, et suudavad seda kontrollida.
Nüüd ähvardab see koletis neid ennast.
Tuleme selle teema juurde tagasi mõnes järgmises saates.
Püüame vähese allesjäänud ajaga rääkida ülejäänud väljakutsetest.
Järgmiseks on põhjapoolne väljakutse Hezbollah,
Liibanoni šiiitlik islamirühmitus, keda toetab Iraan.
Tehke väike ülevaade, hr Oren.
Lühike kommentaar dr Berkole. - Aeg on otsakorral.
Mainiksin Iisraeli üliedukaid lepinguid Jordaania ja Egiptusega.
Nende riikidega on rahulepingud. Süüriaga seda pole
ja polnud millelegi toetuda, kui Süüria riik lagunes.
Iisraelile kujutavad väljakutseid erinevad rühmitused tema piiridel
nagu ka Iraani Qudsi väed ja Süüria režiim.
Seni on Iisraeli strateegiaks olnud
vastata igale, isegi ekslikule, teiselt poolt piir tulnud tulele
ja rünnata rakettide ja muu relvastuse konvoisid Süüriast Liibanoni.
Seegi on suhteline edulugu.
Arvan, et oleme Hezbollah' osas mingis dialektilises tegelikkuses.
Ühelt poolt arvan, et Hezbollah saab üha rohkem lahingukogemusi.
Nende oskused paranevad;
paranevad isegi nende sõjalised oskused
teatud relvade osas.
Ja see kujutab ohtu Iisraeli riigile.
Samas on nad Süürias üsna hõivatud ja väsinud.
Arvan, et nad on Liibanonis ka populaarsust kaotanud.
Kuigi neil on poliitiline saavutus
seoses uue Liibanoni presidendi valimisega.
Arvan, et nad on teadlikud oma delikaatsest poliitilisest olukorrast
ja peavad väga ettevaatlikud olema,
kui sõda Süürias lõpeb. Ma ei tea, millal see juhtub.
Kuni Süüria sõda kestab, on Hezbollah' seal kõrvuni hõivatud.
Samas oleme kuulnud Iisraeli peastaabi ülemalt,
et Hezbollah on Iisraeli peamine väljakutse.
Sama ütles ka endine kaitseminister Ya'alon.
Sellepärast, et Hezbollah pole omaette seisev üksus.
See on osa Iraani katsete puslest
erinevatel Lähis-Ida aladel kanda kinnitada,
alates Liibanonist Süüria kaudu.
Räägitakse, et Iraanil on Lähis-Idas nüüd neli pealinna.
Kui lisada sellele houthid, kes ründavad Saudi Araabiat,
ning tulistavad rakette Meka ja Medina suunas,
peaksime Iraani ohtu nägema lähtuvalt sellest tervikpildist,
mitte üksnes kitsalt Hezbollah' aspektist.
Aga kuna Hezbollah sai väljaõppe ja arendas sõjalisi võimekusi
võitluse kaudu Süürias ja naaseb sealt koju,
siis isegi kui nad pole Liibanonis kõige populaarsemad,
on nad osa Iraani sõjaliste võimete võrgustikust Lähis-Idas,
Pärsia lahel, Hormuzi väinas ja igal pool.
Lääs peaks püüdma teadvustada, et see koletis tuleb peatada.
Hr Oren, saateaeg on otsakorral.
Me ei jõudnud Iraani väljakutset väga palju arutada.
Kes on 2017. a Iisraelile kõige suuremaks väljakutseks?
Suurimaks kaitse- ja julgeolekuväljakutseks,
nagu sa küsimuses dr Berkole ütlesid, on endiselt Hezbollah.
Igal armeel peab olema taustsüsteem,
mille vastu treenida ja operatsioone planeerida.
Hezbollah, mis on tegelikult maskeeritult Liibanoni riik,
on peamine oponent, kes suudaks sõja käivitada.
Iisrael ei tee rünnakut, isegi mitte ennetavat,
kuna selleks puudub huvi.
Aga kui Hezbollah teeb seda, kas oma või Iraani tahtest,
on Iisrael vastamisi konfliktiga,
isegi kui Iraani enda tuumaoht hetkel uinub või koomas on.
Selle võib ellu äratada 5-10 aastaga,
kuid hetkel pole Iraani oht kõige prioriteetsem.
Potentsiaalseim väljakutse Iisraelile
on minu arvates Süüria.
Meid ootavad muutused Golani rindel
ja seal on venelased. Püüame mõistatada Venemaa huve.
Seni töötab nendega hästi koordinatsioonimehhanism,
kuid see võib muutuda.
Ja kui Iisrael on Golani piiril vastamisi
mitteriiklike faktoritega, keda toetab Iraan,
võib asi keeruliseks minna.
Usun, et Iisraelil on hetkel
parimad regionaalsed julgeolekutingimused.
Ennustan 2017. a peamiseks väljakutseks Iraani,
vaatamata faktile, et vaakum ja ülesehitus Süürias võtab kaua aega
ja mingit head lepingut Venemaa ja Iraani vahel ei tule.
Lõppkokkuvõttes nad ühel nõul pole. - Tänane saateaeg on kahjuks otsas.
Aitäh saates osalemast, dr Michael, Amir Oren ja dr Berko.
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Kui äsjane saade teile meeldis,
siis TV7 Iisraeli tööd saab toetada
ekraanilolevate kanalite kaudu.
Jeruusalemma Stuudio
valmib tänu teie annetustele.
Tõlge: Monika Jaaguri