Tervetuloa Jerusalem studioon!
Viime vuosina on keskusteltu sunnien ja šiiojen vihollisuudesta.
Viime viikkoina tämä vihamielisyys on johtanut -
usean Lähi-idän maan välien kiristymiseen, -
mikä voi pahentaa Lähi-idän kaaosta entisestäänkin.
Tästä keskustelevat -
professori Efraim Kam kansallisen turvallisuuden tutkimuskeskuksesta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja professori Eldad Pardo -
Heprealaisen yliopiston Truman-instituutista, tervetuloa!
Herra Oren, tämä aihe on laaja ja verinen.
Antaisitteko siitä yleiskatsauksen, -
jotta voisimme keskustella sen tuottamista haasteista?
Historiallisesti Lähi-idässä on vaikuttanut kolme voimaa.
Kaksi ensimmäistä ovat uskonto ja kansallisuusaate.
Kolmatta voisi sanoa ulkopuoliseksi tekijäksi, -
kommunismi kylmän sodan aikaan ja globalisaatio nykyään.
Kaksi ensimmäistä ovat kuitenkin pysyviä.
Onko nyt kyseessä todellinen uskonsota, -
vai onko se uskontoon verhottua nationalismia?
Siinähän islam ei taistele toista uskontoa vastaan, -
vaan konflikti on islamin sisäinen.
Saudi-Arabian johtamat sunnit taistelevat -
Iranin johtamia šiioja vastaan.
Taistelu Isisiä vastaan huipentuu tulevina viikkoina -
ehkä Mosulin ja Raqqan valloittamiseen.
Sitten alkaa taitelu Syyriasta, jossa šiia-akselilla on ehkä yliote.
Nämä tapahtumat osoittavat, onko kyseessä uskonlahkojen sota -
vai persialaisten ja saudien välinen sota, -
joka on vain puettu uskonnollisiin termeihin.
Tämän vihollisuuden ydin -
on ollut viime vuosikymmeninä Iranin tasavallan synty.
Ennen sitä tämä vihollisuus oli paljon hillitympää.
Iranin vallankumous herätti monia jännitteitä -
Iranin ja muiden maiden, kuten Irakin ja nyt Saudi-Arabian välille -
Syyriassa, Libanonissa ja jopa Afganistanissa.
Vihamielisyys on muuttanut muotoaan.
Olen samaa mieltä, mutta lisään kollegoideni kommentteihin, -
että Iranin islamismin otsakkeen alla piilee -
erittäin vahva rotuidentiteetti.
Šiialaisuus edustaa persialaisten syvää kaunaa -
maan valloittaneita arabimuslimeja vastaan.
Se on islamin sisäinen vastakkainasettelu.
Lähi-idän šiiat edustavat islamia edeltäneitä ryhmiä, -
joiden suhde islamiin on vielä epäselvä.
Saudi-Arabian lisäksi Turkki on yksi tekijä.
Turkilla on omanlaisensa etninen identiteetti.
Suuret turkkilaisimperiumit ovat ulottuneet Euroopasta Kiinaan asti.
Sillä on siis suuruudenhulluutta, -
mutta toisaalta se pelkää itse Anatolian jakautumista, -
jos sinne muodostuu armenialais- ja kurdivaltiot.
Turkilla on siis toisaalta pelkoja ja toisaalta imperialistisia unelmia.
Tämä kaikki on ajanut Erdoganin Pohjois-Irakin sotaan.
Herra Oren, sunnien ja šiiojen vihollisuus on vuosia liitetty -
Iranin ja Saudi-Arabian vihollisuuteen.
Maat ovat käyneet sotia liittolaistensa välityksellä.
Nyt siihen osallistuu yhä useampi maa, -
kuten Irakin šiiahallinto, joka on Iranin liittolainen, -
ja Turkki, joka ei varsinaisesti ole Saudi-Arabian liittolainen, -
mutta joka haluaisi johtaa sunnimaailmaa.
Miten nämä maat tulevat mukaan kuvioihin?
Viittaatte oikeastaan siihen, -
miten suurvallat epäonnistuivat sata vuotta sitten -
linjatessaan uutta Lähi-itää Osmanien valtakunnan romahtaessa.
Silloin perustettiin Irakin ja Syyrian valtiot. Libanon kuului aluksi Syyriaan.
Nämä kansallisvaltiot epäonnistuivat niiden etnisen rakenteen takia.
Ne koostuvat eri heimoista ja provinsseista.
Ne eivät ole valtioita länsimaisessa mielessä.
Nyt niiden sisäiset jännitteet purkautuvat.
Irakissa on suuri šiiaväestö etenkin etelässä, -
Iraniin rajoittuvalla Basran alueella, -
mutta myös Bagdadissa ja muualla.
Maassa on myös sunneja ja kurdeja, sekä alawiitteja, jotka ovat šiioja.
Maailmassa on 1,3 miljardia muslimia.
Heistä joka seitsemäs on šiia.
Myös Syyriassa noin joka seitsemäs on alawiitti.
He ovat vähemmistöjä, joten he hallitsevat muita vain väkivalloin.
Khomeinin vallankumouksen jälkeen -
Iran alkoi kasvattaa haaroja Libanoniin auttaakseen Amalia ja Hizbollahia, -
jotka ovat šiioja edustavia liikkeitä.
He eivät ole enemmistö, mutta ehkä suurin väestöryhmä.
Šiialaisliittolaiset hyökkäsivät Iranista Syyriaan ja Libanoniin.
Sieltä he alkoivat levitä muualle.
Samaan aikaan idästä tulivat al-Qaida ja Isis.
Näin nämä kaksi vallankumousliikettä ottivat yhteen.
Katsoisin tätä toisesta näkökulmasta.
"Šiialaisesta puolikuusta" on puhuttu vuosia.
Se kulkee Iranista Syyrian kautta Libanoniin.
Nyt voitaisiin puhua šiialaisesta ympyrästä, -
joka kulkee Länsi-Afganistanista Iraniin ja Irakiin, -
ja sieltä Syyriaan, joka ei ole šiialainen, mutta lähellä sitä, -
ja sieltä Libanoniin ja sieltä etelään Gazaan.
Palestiinalaisethan ovat sunneja, -
mutta Hamas on enemmän tai vähemmän Iranin kumppani.
Sitten šiioilla on uusi linnake Jemenissä.
Mitä jää tämän lähes täyden ympyrän keskelle?
Israel, Saudi-Arabia ja Persianlahden maat.
Se on osuva analyysi.
Šiioja on tosiaan noin 15 % maailman muslimeista, -
mutta jos katsotaan Afganistanista Välimerelle ulottuvaa aluetta -
Syyriaa lukuun ottamatta, šiioja on lähes 50 %.
Iranin tavoite on vuosikymmenien ajan ollut valloittaa -
Saudi-Arabian pyhät paikat.
Sen jälkeen Iran hallitsisi uskonnollisesti noin puolta väestöstä.
Lisäksi sillä on sunniliittolaisia ja kumppaneita, -
jotka on lahjottu tai uhkailtu mukaan.
Pyhiinvaeltajat tulisivat islamin šiialaiseen keskukseen.
Muslimit šiialaistuisivat ja persialaistuisivat.
Sen pohjana on rodullinen ajattelu.
Iranilaiset oppikirjat puhuvat paljon persialaisesta rodusta.
Arabit eivät persialaisten mielestä pysty hallitsemaan islamia.
He ovat saaneet sen sanoman, mutta he eivät ymmärrä sitä.
Persialaiset pitävät itseään viisaampina -
ja oikeina islamin johtajina.
Mainitsitte tärkeän seikan, pyhät paikat.
Kaikkein pyhimmät paikat Saudi-Arabiassa ja Jerusalemissa -
ovat pyhiä sekä sunneille että šiioille.
Najaf ja Karbala ovat pyhiä vain osalle muslimeista.
Šiiat pyrkivät levittämään valtaansa, -
kun taas sunneilla ei ole syytä vallata Najafia ja Karbalaa.
Olette oikeassa siinä, -
että persialaiset kokevat ylemmyyttä arabeihin nähden.
Iranilaiset ovat siis törmäyskurssilla arabien kanssa, -
vaikka he ovatkin nyt liitossa joidenkin sunniryhmien kanssa.
Iran saattaa liittoutua joskus jopa Israelin kanssa.
Šaahin aikaan Iran liittoutuikin Israelin kanssa arabeja vastaan.
Viimeisimmän sukupolven ajan -
on syntynyt aseellisia šiiamilitioita.
Ensimmäinen oli Hizbollah, joka on yhä tärkein ja vahvin.
Nyt šiiamilitioita on myös Irakissa, Afganistanissa -
ja jopa Pakistanissa.
Saudi-Arabiassakin on pieni Irakin innoittama järjestö.
Šiiat ovat heränneet levittämään vaikutusvaltaansa.
Viime vuosina Iran on onnistunut lähettämään Syyrian taisteluihin -
Hizbollahin lisäksi Irakin, Pakistanin ja Afganistanin militioita.
Vaikka Iran ylistää marttyyriutta, -
se välttelee viisaasti kuolonuhreja persialaisten keskuudessa, -
sillä he ovat iranismin ydin.
Syyriassa iranilaisupseerit kuitenkin johtavat taistelua, -
ja militiat noudattavat heidän käskyjään.
Iranilaisia on kuollut ainakin 1300.
Heistä monet ovat korkean tason komentajia.
Hiljattain Iranin oli ilmoitettava, että monia Hizbollahin miehiä on kuollut.
Iranin väestöstä suurin osa on melko maltillista, -
eikä heitä viehätä heidän hallintonsa ja vallankumouskaartin valtapelit.
He näkevät iranilaisten palaavan arkuissa kotiin.
Nähtäväksi jää, miten elinkelpoisia Iranin unelmat ovat.
Herra Oren, olemme puhuneet paljon šiia-akselista -
ja Iranin vaikutuksesta Irakissa ja muualla, -
mutta mitä mieltä sunnit ovat šiioista?
Keskustellessani sunnien kanssa olen havainnut, -
etteivät he pidä šiioja varsinaisina muslimeina, -
vaan vääräuskoisina islamin vastustajina.
He vihaavat šiioja suuresti.
Saudi-Arabia ja Turkki tukevat sunnijärjestöjä ja -militioita -
taistelussa šiiajärjestöjä vastaan.
Siitä syntyy lisää yhteenottoja. Mitä mieltä olette siitä?
Se on tosiaankin noidankehä.
Sunnit ovat aina halveksineet šiioja.
Sorretut šiiat ovat katkeroituneet, -
ja siitä on seurannut väkivaltaa sunneja kohtaan.
Šiiojen on täytynyt turvautua liittolaisiin.
Otan esiin kaksi ulkopuolista tekijää: läsnäolo ja pelote.
Suurvallat hallitsivat Lähi-itää kaukosäädöllä.
Niiden ei tarvinnut olla läsnä, -
koska paikalliset olettivat, että jos he kapinoivat, -
suurvallat, kuten Britannia, Ranska ja USA, puuttuvat asiaan.
Suurvalloilla oli siis pelote.
Ennen pitkää paikalliset kuitenkin huomasivat, ettei näin olekaan.
Se alkoi ehkä Afganistanissa, jossa huomattiin, -
ettei Neuvostoliiton mahti ollutkaan niin suuri.
Siitä alkoi al-Qaida, -
joka sittemmin levittäytyi länteen ja iski Yhdysvaltoihin.
Sama tapahtui brittien ja ranskalaisten lähdettyä Lähi-idästä.
Paikalliset ryhmät huomasivat, -
että he saivat tehdä mitä halusivat.
Niinpä he hyökkäsivät toisiaan vastaan -
kenenkään menemättä väliin.
Muistamme mitä tapahtui katolilaisten ja protestanttien välillä Irlannissa.
Sunnien ja šiiojen sota voi joskus loppua, mutta ei pian.
Merkittävin sunnien ja šiiojen taistelukenttä on Irak.
Se alkoi amerikkalaisten miehitettyä Irakin vuonna 2003.
Se muutti Irakin poliittisen rakenteen.
Sunnien ja šiiojen välillä alkoi sota, -
jossa kuoli 250 000 ― 500 000 ihmistä, -
sekä sunneja että šiioja.
Tämä taistelu on häikäilemätöntä.
He tekevät terrori-iskuja.
Israelissa pahin terrori-isku oli Natanian isku, -
jossa kuoli 29 ihmistä.
Irakissa sellainen on pieni terrori-isku.
Siellä onnistuneessa iskussa kuolonuhreja tulee 80―100.
Niille ei näy loppua.
Useimmat iskujen uhrit ovat sunneja tai šiioja.
Historiasta tulee mieleen persialaisten ja kreikkalaisten sota.
Vastakkain olivat Persian valtakunta ja kreikkalaiset kaupunkivaltiot.
Monet kaupunkivaltiot taistelivat silti persialaisten rinnalla.
Nykyisessä pirstaleisessa Lähi-idässä Iran tekee yhteistyötä -
esimerkiksi kurdien ja Hamasin kanssa.
Kokonaiskuvassa sunnit ja šiiat ovat vastakkain, -
mutta kaikki heimot ja ryhmät eivät ole lojaaleja omalle leirilleen.
Paras esimerkki on Hamas.
Palestiinalaiset eivät pidä Hamasin yhteistyöstä šiiojen kanssa.
He kuitenkin saavat siitä rahaa ja aseita.
Iran pelaa peliään ovelasti.
Iran tuskin koskaan pystyy nielaisemaan arabimaailmaa.
Se on tehnyt niin paljon pahaa, niin monet ovat kuolleet sen takia.
Amerikkalaisten lähtiessä Irakista vuonna 2011 -
Irak oli yhtenäinen, demokraattinen öljynviejämaa, -
jolla oli rauha kurdien ja muiden ryhmien kanssa.
Se luovutettiin Iranille, ja nyt näemme, mihin se johti.
Herra Oren, Turkki on nyt lähettänyt joukkoja -
Iranin vastaiselle rajalleen.
Irakin pääministeri Haider al-Abadi ja Turkin presidentti Erdogan -
ovat käyneet asiasta sanasotaa.
Irakilaiset sanovat: -
"Pysykää poissa maastamme, hoitelemme Isisin itse!"
Turkki pelkää kuitenkin, että jos šiiamilitiat pääsevät Mosuliin, -
he tappavat tuhansia sunnimuslimeja.
Turkki on huolissaan myös Tal Afarista, jossa on turkkilaisia.
Nämä ovat kuitenkin šiiamuslimeja, joten tilanne on erikoinen.
Kertoisitteko siitä?
Siihen tulisi suhtautua varauksella.
Tietysti Erdogan tahtoo huolehtia maailman kaikista turkkilaisista, -
mutta itse Turkki on etusijalla hänen tärkeysjärjestyksessään.
Hän pelkää Turkin jakautumista -
ja levottomuuksia Turkin rajalla.
Siksi Syyrian Raqqa on hänelle tärkeämpi rintama.
USA:n asevoimien esikuntapäällikkö Dunford teki yllätysvierailun Turkkiin.
Hän tuli tekemään sopimuksen Turkin kanssa.
Turkki sai enemmän vaikutusvaltaa Raqqan tapahtumiin -
kurdijoukkojen kustannuksella.
Kurdijoukkojen osuutta taistelussa vähennetään.
Sen vastineeksi Turkki antaa liittouman toimia omalla tavallaan -
Mosulin ympäristössä.
Jos Irakista ilmestyy uusi uhka Turkille, -
Erdogan hyökkää sinne, mutta nyt Raqqa on tärkeämpi.
Siirtyisin keskustelemaan poliittisesta taistelukentästä, -
Iranin ja Saudi-Arabian vihollisuudesta.
Se on nykyään tärkein taistelukenttä.
Tähän asti se on ollut poliittinen.
Maat kamppailevat vaikutusvallasta ja asemasta.
Se on muuttumassa sotilaalliseksi taisteluksi.
Se alkoi pari vuotta sitten, -
kun Saudi-Arabia lähetti armeijansa Bahrainiin -
vakauttaakseen tilanteen arabikevään alettua.
Saudi-Arabia lähetti myös ilmavoimansa iskemään -
Jemenin huthikohteisiin vähentääkseen Iranin vaikutusvaltaa.
Se on yhä enimmäkseen poliittinen taistelukenttä, -
johon vaikuttavat etenkin saudien pelot ja epäluulot.
Saddam Husseinin aikaan Irak toimi Iranin vastapainona.
Nyt kun Saddamia ei enää ole ja Irak on Iranin vaikutusvallassa, -
Saudi-Arabia etsii liittolaisia hillitäkseen Irania.
Israel on epävirallisesti yksi sellainen liittolainen.
Lisäisin lyhyesti yhden seikan.
Olen samaa mieltä.
Irak pidätteli ennen Irania, mutta nyt se on pois pelistä.
Sunnit eivät odota amerikkalaisten hillitsevän Irania.
Amerikkalaiset eivät tee tarpeeksi.
Siksi saudit tarttuvat aseisiin ja puuttuvat asioihin.
Tohtori Pardo, olette tutkinut sekä Iranin šiialaista koulutusjärjestelmää -
että sunnien koulutusta.
Miten paljon kyseiset hallinnot panostavat koulutukseen -
vaikuttaakseen tulevaisuuteen?
Iranin kohdalla on selvää, -
että iranilaiset uskovat mystiikkaan, -
jonka mukaan heidän johtajansa saa suorat toimintaohjeet enkeleiltä.
Iranin diktatuurilla on šiialais-mystinen ulottuvuus.
He pyrkivät yhdistämään koko maailman -
propagandalla länsimaita vastaan ja tukemalla sissiliikkeitä.
Turkillakin on vastaavia unelmia, -
mutta se on yhä täysin demokraattinen ja maallinen.
Se on ylpeä Nato-jäsenyydestään ja sen islam on maltillisempaa.
Siinä on myös suufilainen ulottuvuus.
Siihen kuuluu esimerkiksi imaamin kunnioittaminen.
He esimerkiksi tunnustavat juutalaisten yhteyden Jerusalemiin.
He ovat ylpeitä juutalaisten pelastamisesta inkvisitiolta.
Turkkilaisilla on imperialistisia toiveita, -
mutta he ovat maltillisempia ja suvaitsevampia.
Arabit sen sijaan ovat jumiutuneet juutalaisten vihaamiseen -
ja puheisiin Israelin tuhoamisesta.
Arabien koulutusjärjestelmät ovat jumiutuneet 1950-luvulle.
Viime vuosina koulutusjärjestelmistä on alettu keskustella.
"Olemme kouluttaneet Isisin, -
sillä Isis toimii juuri niin kuin me opetamme, niin kuin Muhammed teki."
He seuraavat sitä tarkalleen sivistämättä sitä lainkaan.
Toivottavasti tämä keskustelu johtaa muutoksiin pitkällä aikavälillä.
Me täällä Jerusalemissa tiedämme, -
että jos pyhiä kirjoituksia tulkitaan sellaisenaan, -
uskonsodassa ei voi tehdä kompromisseja.
Siksi on valitettavaa, -
että sodat, jotka ennen olivat kansojen välisiä myös Lähi-idässä, -
ovat muuttuneet uskonsodiksi.
Jos se vanha maailmanjärjestys ei palaa, -
jossa kansallisvaltiot pystyvät ratkaisemaan kiistansa, -
sodille ei näy loppua.
Iranin, Irakin, Syyrian ja Saudi-Arabian täytyy tulla järkiinsä -
ja palauttaa konfliktit kansalliselle tasolle.
Länsimaissa ja Israelissa -
šiioja on ollut tapana pitää pahiksina.
Al-Qaidan ja Isisin ilmaannuttua tiedämme, -
että sunnitkin osaavat olla julmia ja raakoja.
Sunnien ja šiiojen taistelu nähdään nyt toisin.
Professori Pardo, viimeinen lause?
Arabikevät oli prosessi, -
joka johti katastrofiin.
Kuitenkin niissä mielenosoituksissa, joista se alkoi, -
haluttiin demokratiaa, rauhaa ja yhteistyötä.
Se mieliala on yhä olemassa.
Uskotteko, että lähitulevaisuudessa -
sunnit ja šiiat sotivat kansallisvaltioiden tasolla, -
vai saavutetaanko jokin ratkaisu niin, että vihollisuudet hiipuvat?
Kaikki optimistiset ennustukset ovat osoittautuneet vääriksi.
On parempi olla pessimisti, ja yllättyä positiivisesti.
Tässä kaikki tänään, kiitos professori Kam, herra Oren ja professori Pardo!
Kiitos paljon myös katsojillemme, näkemiin ensi viikkoon!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta