JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
Iisrael ja Venemaa tähistasid eelmine nädal Moskvas
kahepoolsete suhete 25. aastapäeva
Osalesid nii peaminister Netanyahu kui president Putin.
Kahe juhi kohtumisel märkis Putin juudiriigi tähtsat rolli Lähis-Idas,
mis on Venemaa jaoks strateegilise tähtsusega.
Täna püüame mõista Iisraeli-Venemaa suhete sügavust.
Stuudios on dr Ze'ev Hanin, Bar Ilani Ülikooli lektor,
TV7 analüütik Amir Oren
ja prl Paula Slier, Russia Today Lähis-Ida büroo juht.
Hr Oren, tehke väike ülevaade asjade seisust.
Vene-Iisraeli suhted paistavad head olevat.
Dr Hanin ja prl Slier on minust suuremad eksperdid,
kuid võiks öelda, et hr Vladimir Putin,
mees, kes vastutab täna ja ehk hommegi Venemaa suhete eest
on külm ja kalkuleeriv juht.
Kas see johtub tema iseloomust või KGB treeningust,
kuid ta teab, mida teeb, kui Netanyahu külla kutsub.
Seda ei tehta sentimentaalsetel põhjustel.
25. aastapäev on vaid ettekääne.
Venelased tahavad Iisraelilt mitut heategu.
Neil on vaja mereväebaasi Süüria rannikul;
nad tahavad, et Assadi režiim paigale jääks;
ja neil on mõningaid kogemusi, enda arvates positiivseid,
1,5 miljoni venekeelse iisraellasega.
See on suur protsent, ca 20 % Iisraeli rahvastikust.
Neil on Iisraelis omad huvid
Nad on neutraal-sõbralikud,
mitte vaenulikud, nagu külma sõja ja araabia-Iisraeli konflikti tippajal.
Juhiroll suhetes on aga Venemaal.
Dr Hanin, viimase aasta jooksul on Iisraelist Venemaale mitu visiiti tehtud
Toimunud on neli tipptasemel ametnike kohtumist
president Putini ja peaminister Netanyahu vahel
ning ka Iisraeli presidendi Rivliniga.
Iisraeli kohtumisi Venemaaga on olnud rohkem kui ühegi teise riigiga.
Näiteks USAga toimus vaid üks kohtumine.
Kuidas on see reaalsus nihkunud USA-lt Venemaale,
kui USA on Iisraeli peamine liitlane?
USA on endiselt Iisraeli peamine liitlane.
Ma ei nimetaks seda nihkeks.
Iisraeli-USA suhted on enam-vähem paigas.
On üsna selge, mida võime Washingtonilt oodata
ja mida USA võib Jeruusalemmalt oodata.
Jeruusalemma-Moskva suund on aga üsna ebaselge.
Seepärast peab teineteisemõistmist pidevalt uuendama.
Seepärast peavad peaminister Netanyahu ja teised valitsusliikmed,
sh endine välisminister ja nüüdne kaitseminister Lieberman,
pidevalt Moskva kolleegidega suhteid uuendama.
Ja kindlustama,
et eelnenud aasta vältel saavutatud teineteisemõistmine jätkub.
Kui tohin jagada ühe loo
seoses Venemaa positsiooniga Iisraeli suhtes.
Venemaa tahab tagasi NSVL-i supervõimustaatust.
Seepärast tahab ta olla Lähis-Idas.
Kui sa pole Lähis-Idas, pole sa suurriik.
Neil, kes väidavad, et Venemaa on lihtsalt NSVL-i jätk,
pole õigus. See pole enam nii.
Erinevalt NSVL-ist ei tule Venemaa tagasi Lähis-Itta
spetsiifilise ideoloogia egiidi all, vaid hoopis pragmaatiliste ideedega.
Seepärast toetan kolleegi öeldut.
Moskvat huvitavad mõningad heateod Iisraeli poolt.
Ja see on vastastikune.
Iisraeli huvitab, et Moskva mõistaks Iisraeli positsiooni Lähis-Idas,
selle seisukohta Iraani, palestiina araablaste ja Süüria suhtes
ning teiste oluliste asjade puhul meie naaberaladel.
Sellest perspektiivist peaks Moskva mõistma,
et Iisrael ei taha uut Iraani rinnet Süüria pool Golani kõrgustikku;
et Iisrael ei luba relvade toimetamist Hezbollah'le
ja Iisrael sooviks,
et tulevases Süüria kokkuleppes arvestataks ka Iisraeli huvidega.
Moskva mõistis seda.
Prl Slier, kas see siiski ei tähenda, et USA jäetud vaakum regioonis
lubas Venemaal siia tulla ja Vene-Iisraeli suhteid tõhustada?
Kindlasti jättis USA taandumine Venemaale avatud ukse.
Kuid see pole ainus põhjus, miks Venemaa regioonist huvitatud on.
Iisraeli-Venemaa soojemad suhted
aitavad Iisraeli valitsusel Washingtoni ähvardusi tasakaalustada
Hiljuti öeldi, et Iisrael ei saa loota USA vetole,
kui ÜRO Julgeolekunõukogu püüab asundusi illegaalseks nimetada.
Lähedasem suhe Venemaaga annab Iisraelile liikumisruumi.
EL avaldab survet kahe riigi lahenduse edenemisele,
mis võib Iisraelist mööda minna, nii et see on hea võimalus Iisraelile.
Traditsiooniline suhe USAga on endiselt tähtsaim,
kuid soojenev suhe Venemaaga annab neile rohkem mänguruumi.
Hr Oren, kas Lääne ja USA hetkel pingelisemad suhted Venemaaga
on Iisraeli jaoks trumpkaardiks
oma huvide edendamiseks regioonis või maailmas?
Mitte päris.
Kui Iisraeli juht astub poodiumile,
seisab ta väikse pingi peal, mis kuulub Ameerikale.
Kui tugev Iisraeli majandus ka poleks,
sõltub see USA üle 3 mlrd USD suurusest igaaastasest abist.
Ilma selleta ei saa Iisrael osta relvi, mida vajab.
On asjatu kujutleda, et Iisrael saaks hakkama Venemaale toetudes
vaid seetõttu,
et mingi USA valitsus distantseerub mingist Iisraeli valitsusest.
Putingi teab väga hästi, et Iisraeli peamine liitlane on USA.
Ka Benjamin Netanjahul on ameerikalik mõtteviis.
Ta ei muutu äkitselt venemeelseks.
Asi on väikestes parandustes olukorras,
kus ameeriklased ei taha maavägesid saata.
Ka Donald Trump ei saada oma valijate poegi ja tütreid
Iraaki ja Süüriasse sõdima.
Venemaal neid piiranguid pole. Ta sõdib Lähis-Idas.
Iisrael siiski teab,
et USA on Iisraeli olulisim toetaja.
Naaseksin teie öeldu juurde, professor Hanin.
Vene väed ja õhujõud toetavad Süürias Assadi,
kes võitleb mässuliste rühmituste ja ISISega.
Ta koordineerib tegevust Hezbollah' ja Iraaniga.
Nood on Iisraeli suurimad vaenlased.
Kas see koordineerimine
aitab Iisraelil edendada sidepidamist ka selliste riikidega,
kellega USA ei suhtle?
Kas soe suhe Venemaaga on põhjuseks,
miks Lieberman kaitseministriks nimetati?
Ta on Venemaal sündinud ja tal on head suhted Kremliga.
Lieberman on sündinud Moldaavias.
Unustame vahel, et NSVL-i enam pole.
On siiski hea uurida seda laiemast perspektiivist.
Üks kõrge Moskva ametnik ütles,
et Venemaal on Lähis-Idas kaks tähtsat liitlast:
Iraan ja Iisrael.
Tänapäeval pole liitlaste vahel tingimata häid suhteid,
isegi kui neil on head suhted kolmanda liitlasega.
See selgitab konflikti Hezbollah', Assadi ja teiste suhtes.
Moskva ja Jeruusalemma teineteisemõistmine ei nõua,
et Iisrael oleks heades suhetes Assadi või Hezbollah'ga.
Viimati räägiti Moskvas hoiatusjoontest.
Toona saatsid Netanyahut peastaabiülem
ning teised kindralid ja eksperdid.
Venelaste sõnul sünkroniseerisid nad oma kellad.
Nad määratlesid, mida kumbki peab üllatuste korral tegema.
Hoiatusjooni pole hetkel veel sel moel ületatud,
nagu näiteks Venemaa ja Türgi suhetes.
Asjades tuleb kokku leppida.
Venemaa ja Iisraeli lähenemist
ei tohiks üle tähtsustada, eriti mis puudutab koostööd Süürias.
Tahan siiski öelda midagi, mis on mulle südamelähedane.
S-300 raketiõrjesüsteemi müük Iraanile käib,
ja iisraellased ei usu, et seda oleks enam võimalik peatada.
Nad loodavad siiski, et suudavad hiljem Putinit vahendajana kasutada.
Venemaa teab, et Iisrael teeb aeg-ajalt Süürias õhurünnakuid.
Venemaa jätab selle meelega kahe silma vahele.
Iisrael aga laseb Venemaal vajadusel oma õhuruumi kasutada.
See on on mugavussuhe, kuid Iisrael loodab,
et Venemaa suudab hillitseda relvavedu Iraanist Hezbollah'le.
Me ei saa naiivselt uskuda, et Venemaa muudab välispoliitikat.
Ta võib siiski olukorda leevendada.
Esineb juhuslikke intsidente.
Vene piloodid eksivad vahel reidilt kõrvale
ja tungivad korraks Iisraeli õhuruumi.
Kui asjades on kokku lepitud,
ja iisraellased peavad seda üksikjuhtumiks,
siis lennukit ei peatata,
ja ei kordu Türgi-Vene intsident.
Et Lieberman on sündinud endises NSVL-is,
on muidugi tähelepanuväärne.
Ta kolis Iisraeli 1958. a., kui NSVL veel olemas oli.
Ta on kiindunud endisesse NSVL-i, nagu Putingi.
Mitte kõik NSVL-ist tulnud iisraellased pole nagu tema.
Venelased pidasid minister Natan Sharanskit vaenulikuks.
Liebermani peavad nad sõbralikuks.
Venelased teavad,
et kuigi kaitseminister on Iisraelis teisel positsioonil,
pole Lieberman Netanyahu järglane või temaga võrdne otsustaja.
Talle osutatakse kogu viisakust, mis tema staatuse juurde käib,
kuid ta tegutseb täielikult tsiviiltasandil.
Arvatakse, et Lieberman ei mõista sõjalisi ja tehnilisi asju.
See jäetakse õhujõudude kindralitele ja sõjaluure seltskonnale.
Seni on see hästi toiminud.
See on ainus asi, mille suhtes ma teiega nõus pole.
Minu meelest pole mingit vahet
siseminister Sharanski ja kaitseminister Liebermani suhetes
Venemaaga.
Sharanski polnud ei vaenulik ega soosiv.
Tema ajal polnud Iisraeli-Vene suhted
kummagi meelest kesksed.
Netanyahu, Rabini ja teiste peaministrite Venemaa visiitidel
oli varem kaks eesmärki.
Üks oli
meeldida Iisraeli 1,5-miljonilisele venekeelsele rahvastikule.
Teine oli sõlmida energialeping
või esitleda Moskvas mingit algatust,
milles oli juba Washingtonis või Brüsselis kokku lepitud.
Nüüd on olukord teine.
Liebermani positsioon on õigupoolest tähtsam,
kuid ta on ennekõike Iisraeli poolel,
mitte Venemaa poolel.
Seda tuleb vaadelda laiemas kontekstis.
Venemaa on rahvusvahelisel tasandil endiselt mõnevõrra isoleeritud.
Süüria andis Venemaale võimaluse rahvusvahelisele areenile astuda.
Keegi ei räägi enam Süüriast Venemaad mainimata.
Venemaa otsib partnereid ja Iisraelil on piisavalt ühishuve.
Iisrael otsib alati partnereid ja Venemaa sobib selleks väga hästi.
Iisraelil on naaberriikidega väga halvad suhted.
Nii Iisrael kui Venemaa otsivad legimiteeti ja partnereid.
Ajastus on mõlemale soodne.
Teisteks faktoriteks on Ukraina ja NATO.
Venemaa ja Gruusia sõja ajal
oli Iisrael kahevahel kaitsesuhete tõttu Gruusiaga.
Nüüd on Türgi Iisraeli suhtes nii vaenulik,
et Iisraeli suhted NATOga külmutati.
Iisraelil on palju kahepoolseid suhteid NATO maadega,
kuid mitte NATO endaga.
Nüüd näeb Iisrael Venemaa tegevust Ukrainas
positiivsemas valguses
kui ta näeks seda, kui suhted NATOga oleks endised.
Kust te seda teate?
Teame seda Iisraeli ametnike vestlustest Moskvas.
Poliitilisi avaldusi pole just eriti palju tehtud,
kuid vestlusraportitest näeb,
et Iisrael ei kavatse Ukraina osas Venemaa vastu olla.
Iisrael polnud Venemaa vastu ka Gruusia asjas.
Iisraelil on põhjust Venemaa poole hoida.
Tihti viidatakse 1,5 miljonile venekeelsele iisraellasele.
Mainiksin muuseas,
et olen jälginud venekeelsete iisraellaste arvamusküsitlusi.
Vaid 4―10 % neist
toetab suhete arendamist Venemaaga USA arvelt.
Üle 50 % arvab vastupidi.
Üle 50 % venekeelsetest arvab,
et Iisrael ei tohiks sekkuda Venemaa-Ukraina konflikti
ega toetada kumbagi osapoolt.
Olukord sarnaneb Venemaa suhtele Iraani ja Iisraeliga.
Iisrael võib sõlmida suhted nii Venemaa kui Ukrainaga,
ja vältida kummagi toetamist.
Järgmine teema on S-300 õhutõrjerakettide müük Iraanile.
Leping oli problemaatiline
P5+1 maade ja Iraani kõneluste tõttu.
Seepärast ei toimetanud Venemaa lasti õigel ajal kohale.
Nüüd on leping sõlmitud ja last liigub Iraani suunas.
Viimasel hetkel keeldus Venemaa siiski kõike edastamast
seoses Iraani rahapuudusega.
Mida oskate sellest rääkida?
Minu andmetel on rong läinud.
Venemaa võib püüda aega võita, kuid leping täidetakse.
Iisraelil pole mõtet loota, et Venemaa ümber mõtleks.
Nagu öeldud,
ka Netanyahu ja Putini vestlused ei vii selle asja muutmiseni.
Hr Oren,
Yom Kippuri sõjas oli Iisraeli Õhujõududel suuri raskusi
Egiptuse maa-õhk tõrjerakettide tõttu.
NSVL-i müüdud raketid halvasid Iisraeli õhujõud.
Seetõttu oli Iisraelil probleeme ka teistel rinnetel.
Iisraeli kaitseametnikud ütlesid, et see ei saa korduda.
Iisrael on korduvalt Venemaale teatanud,
et kuigi ta müüs Assadile S-300 kompleksi,
Iisrael ründab, kui seda püütakse kasutada Süürias või Liibanonis.
Iraan on veidi kaugemal. Kuidas see tervikpildis välja näeb?
Venemaa võttis Süürias kasutusele kaasaegsemad S-400 raketid,
mis katavad terve Iisraeli.
See on pikk lugu. - Meil pole nii palju aega.
Tuleks lugeda tervet diplomaatilist ajalugu
aastailt 1967―1973.
NSVL-i peeti Iisraeli-vastaseks, kuid ta polnud seda.
NSVL-i poliitika oli mõistlik, kuigi mitte Iisraeli meelest.
Iisrael poleks pidanud püüdma nii palju Süüria maad vallutada
ja see poleks viinud NSVL suhete katkestamiseni Iisraeliga
Jeruusalemm ja Moskva ei suhelnud omavahel.
Yom Kippuri sõda oleks võidud ära hoida.
NSVL tõi Egiptusse oma brigaadid ja tehnikud.
Iisraeli lennukeid ei tulistanud egiptlased, vaid nõukogudelased.
Teiseks toimus see keset külma sõda.
Ilma selle kontekstita
poleks NSVL-il olnud põhjust aidata Iisraeli vaenlasi.
S-300, S-400 ja SA-5 on psühholoogilised relvad.
Iraan vajab neid oma rahvale näitamiseks,
et suudab kaitsta end Iisraeli rünnakute vastu.
Kuna Iisraelil polnud 1991. a Patrioti rakette,
ei tundnud nad end kaitstuna Iraagi Scud-rakettide eest.
Iisraeli Õhujõud leidsid siiski juba kaua aega tagasi
lahenduse S-300 vastu.
Jätkame siiski protesteerimist ja Venemaa vastab nagu USA:
"Kui relvad müüme meie, on meil sõnaõigus.
Kui nad ostavad need Hiinalt või Pakistanilt,
ei saa me keelata neil rakette kasutada."
See on pigem poliitiline kui sõjaline probleem.
Olen nõus.
Moskvas mõistetakse,
et kui Jeruusalemmas midagi otsustatakse,
siis Venemaa poolt Iraanile saadetud relvad seda ei peata.
On tähtis mõista, et Venemaa täidab oma kohuseid
ja Iisrael kaitseb oma huve.
Olen nõus.
Venemaa positsioon on eriline.
Kuidas saab Iisrael olla vaenlase sõbra sõber?
Venemaal on suhted nii Iraani kui Iisraeliga.
Tal on koostöö alustamiseks USAst parem positsioon.
Saateaeg on otsakorral. Üks lause.
1967. a pidi Iisrael
araablastega sõdides toetuma Prantsuse ja USA relvadele.
Araablased toetusid NSVL-i relvadele.
Araablaste kaotust peeti NSVL-i relvade kaotuseks.
Seepärast aitas ta Yom Kippuri sõjas araablasi.
Venemaa ei taha Iisraelilt demonstratsiooni,
et suudab S-300st mööda minna või seda hävitada.
Prof Hanin, mida ootate lähitulevikult?
Jeruusalemmas on kaks gruppi:
Kremli optimistid ja Kremli pessimistid.
Pessimistid ei usu Venemaa sõprusse,
kuna Iisrael kuulub nüüd ja igavesti Lääne leeri.
Optimistid usuvad, et täna võib mõningates asjades kokku leppida.
Debatt jätkub.
Vestleme sellest ehk iga poole aasta tagant.
Iga kord on Iisraeli-Vene suhted endisest soojemad.
Olen ehk optimist ja usun, et suhted kasvavad.
Keskne on see, et Venemaa on Julgeolekunõukogu alaline liige,
ja tal on nõukogus vetoõigus.
Ta kuulub ka Kvartetti
koos USA, EL ja ÜROga.
Neil on omad huvid araabia-Iisraeli konfliktis,
aga ka ISISe vastases sõjas, kus nad on justkui Iisraeli partneriks.
Suhe on seega hea ehk seni, kuni Putin võimul on.
See on tänaseks kõik. Aitäh, professor Hanin, härra Oren
ja prl Paula Slier!
Aitäh vaatajaile! Kohtumiseni järgmine nädal!
Kui äsjane saade teile meeldis,
siis TV7 Iisraeli tööd saab toetada
ekraanilolevate kanalite kaudu.
Jeruusalemma Stuudio
valmib tänu teie annetustele.
Tõlge: Monika Jaaguri