Tervetuloa Jerusalem studioon!
Syyrian tulitauko päättyi taisteluiden kiihdyttyä Aleppossa.
Kansainvälinen yhteisö etsii keinoja pelastaa tulitauko, -
jota pidettiin valonpilkahduksena pitkän ja pimeän tunnelin päässä.
Nyt kun YK:n välittämiltä neuvotteluilta on putoamassa pohja, -
diplomaatit arvioivat tilannetta uudelleen -
ja etsivät keinoja pitää poliittisen prosessin käynnissä.
Neuvotteluista ja poliittisen ratkaisun vaihtoehdoista keskustelevat tänään -
tohtori Nir Boms Tel Avivin yliopiston Moshe Dajan -keskuksesta, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Mordechai Kedar -
Bar Ilan -yliopiston strategia- tutkimuskeskuksesta, tervetuloa!
Herra Oren, onko tilanne niin paha, ettei valoa näy tunnelin päässä, -
vai ovatko kansainväliset tahot tulossa enemmän mukaan niin, -
että tuloksia alkaa tulla?
Tilanne on monimutkainen, -
koska pelissä on monta pelaajaa, kuin suoraan peliteorian oppikirjasta.
Syyria ei ole enää kansallisvaltio, eikä ehkä enää koskaan olekaan.
Se on sotanäyttämö, jossa eri osapuolet eivät lopeta taistelua, -
elleivät he koe sitä itselleen kannattavaksi.
Emme ole vielä siinä vaiheessa.
Mitä mieltä olette, tohtori Boms?
Keskustelimme helmikuussa juuri allekirjoitetusta tulitaukosopimuksesta.
Tuolloin ennustimme, että sillä yritetään ostaa aikaa, -
ja että se epäonnistuu ja osoittaa, -
ettei diplomaattinen ratkaisu onnistu.
Näin kävi kahden kuukauden kuluessa.
Sopimus on alkanut murentua.
Sitä yritetään vielä pitää osittain hengissä.
Amerikkalaiset uskovat yhä diplomatian mahdollisuuksiin.
He eivät tahdo hankaluuksia vaalien alla.
Venäläiset jatkaisivat tulitaukoa mielellään, -
koska heille ei ole mitään hyötyä tilanteen räjähtämisestä käsiin.
Tohtori Kedar?
Kukaan ei pyri realistiseen loppupeliin.
Vaikka tulitauko pitäisikin, -
koko Syyriaa ei voi palauttaa Assadin hallintaan.
Isis on miehittänyt suuria osia siitä.
Siksi neuvotteluihin ei voi suhtautua vakavasti.
Maailman yritykset ovat toivottomia.
Tilanne kentällä tulisi ottaa vakavasti ja etsiä ratkaisu sen pohjalta.
Maa pitäisi jakaa siellä vaikuttaville osapuolille.
Luoteessa voisi olla Alawistan ja lounaassa Druzistan.
Itä voitaisiin jättää Isisille -
ja pohjoisessa voisi olla jonkinlainen kurdialue.
Tilannetta pitäisi tarkastella realistisesti.
Koska kukaan ei yritä muuttaa sitä tilannetta, -
se täytyy ottaa tosissaan ja edetä sen pohjalta.
Herra Oren, onko kansainvälinen yhteisö irrallaan todellisuudesta?
Kun tulitauko alkoi murtua, -
YK:n Syyrian-erikoislähettiläs Staffan de Mistura, -
USA:n ulkoministeri John Kerry sekä Lavrov ja muut sanoivat -
olevansa huolissaan tulitauosta.
He eivät sanoneet: "Tulitauko on ohi, mitä teemme nyt?"
He yrittävät pelastaa tulitauon, joka on vain osittainen.
Taistelut jatkuvat Isisiä, Jabhat al-Nusraa -
ja muita islamistijärjestöjä vastaan.
Tilannetta ei kuitenkaan yritetä arvioida uudelleen -
eikä etsiä niitä ydintekijöitä, joilla mekanismi saadaan toimimaan.
Kukin osapuoli kyllä arvioi tilannetta uudelleen omalta kannaltaan.
Niiden intressit ovat erilaiset, ja siksi tilanne on mutkikas, -
ja varsinkin loppupeli, kuten tohtori Kedar sanoi.
Loppujen lopuksi valtaa jaetaan tavalla tai toisella.
Maa saatetaan jakaa autonomisiin alueisiin tai liittovaltioihin.
Assad saattaa toistaiseksi pysyä presidenttinä, -
ja osa vallasta annettaisiin armeijalle tai turvallisuuslaitokselle, -
ja osa parlamentille.
Se jää nähtäväksi.
Koska osapuolia on niin paljon, eikä ratkaisua löydy, -
osapuolia täytyy vähentää.
Isis ja Jabhat al-Nusra ovat poistettavien listalla.
Kun toisen maailmansodan aikaan liittoutuneet hyökkäsivät Ranskaan, -
eivät he taistelleet ranskalaisia vastaan.
Amerikkalaisille Syyria on Isisin vastaisen sodan länsirintama, -
ja Irak on sen itärintama.
He pyrkivät ennen kaikkea Isisin kukistamiseen.
Se on poliittisesti tärkeää virkansa jättävälle Obamalle.
Hän haluaa jättää sen perinnöksi? - Nimenomaan.
Vaikka ratkaisu löytyisi, -
ja sopimus allekirjoitettaisiin seremoniassa, -
toivottavasti ihmiset eivät siellä halaillessaan kurista toisiaan, -
joka tapauksessa sen jälkeen -
siitä järjestelystä on pidettävä kiinni.
On selvää, että kaikki eivät noudata sopimusta.
Sopimuksen toimeenpano on yhtä tärkeää kuin sen allekirjoittaminen.
Mistura ja kumppanit ymmärtävät sen kyllä.
He ostavat aikaa ja toivovat, että Isis karkotetaan Rakkasta -
samalla kun Irakissa edetään Mosuliin.
Toivottavasti tämän vuoden kuluessa sopimuksen mahdollisuus paranee.
Ulkopuoliset eivät kuitenkaan voi pakottaa sopimusta Syyriaan.
Tohtori Boms, -
sekä tohtori Kedar että herra Oren ovat huolissaan siitä, -
mitä tapahtuu, kun sopimus on allekirjoitettu, -
tai kun tilannetta on jollain tapaa muutettu väliaikaissopimuksella.
Samalla Venäjä kuitenkin tukee Syyrian toiseksi suurinta tekijää, -
presidentti Bashar Assadin hallintoa.
Toiset kaksi suurta osapuolta ovat Isis ja kurdit, -
jotka eivät ole minkään kansainvälisen tahon tukemia.
Oppositio on niitä heikompi osapuoli.
Sitä tukee USA:n johtama Isisin vastainen liittouma.
Se ei hallitse suuria maa-alueita, -
eikä sillä ole vaikutusvaltaa Syyrian asioissa.
Voiko USA:n johtama kansainvälinen liittouma siirtää tukensa oppositiolta -
esimerkiksi kurdijoukoille?
Kyllä voi, -
mutta käykö näin, se on eri asia.
Venäjän esimerkki osoittaa, -
että heikko osapuoli voidaan pelastaa.
Assadin hallinnosta on tullut voittoisa.
Vertaillaanpa venäläisten ja amerikkalaisten toimintatapoja.
Venäläiset tukevat liittolaisiaan tarjoamalla aseita, rahoitusta, -
lentäjiä, lentokoneita ja neuvonantajia, -
ja ajoittain venäläisjoukot ottavat johdon käsiinsä.
Amerikkalaiset puolestaan tukevat liittolaisiaan -
kahdella komentokeskuksella.
250 sotilasta lähetetään kapinallisten avuksi.
Tämä selittää eri osapuolten edistymisen.
Vuoden 2015 alkupuoliskolla kapinalliset etenivät huomattavasti, -
varsinkin etelässä, jossa kapinallisilla on vielä merkittävä jalansija -
venäläisten pommituksista huolimatta.
Suuri osa siitä edistyksestä tapahtui kuitenkin sen jälkeen, -
kun he liittoutuivat islamistijärjestöjen kanssa.
Totta, -
mutta Vapaan Syyrian armeija ei ole ytimeltään islamistinen.
Vaikka siihen kuuluu Jaish al-Islam, -
joka pyrkii muuttamaan kaiken sunnien sharian mukaiseksi?
Se on osa Vapaan Syyrian armeijaa.
Oppositio on pirstaleinen.
Yksin etelässä liittoumaan kuuluu noin 50 eri ryhmää.
Jokaisella on oma komento ja hierarkia.
Ne ovat löyhästi liittyneet katto-organisaatioon, -
jota saudit, jordanialaiset ja amerikkalaiset rahoittavat.
Se ei ole sotilaallisesti sen yhtenäisen armeijan veroinen, -
joka toimii Hizbollahin avustuksella Venäjän johdossa.
Tästä epäsuhdasta huolimatta ulkoinen tuki on merkittävä tekijä.
Amerikkalaiset ovat osoittaneet, että he haluavat yhä johtaa taustalta -
ja turvautua diplomatiaan, vaikka se on epäonnistunut.
Nyt he yrittävät neuvotella toisesta tulitauosta kahdessa kaupungissa.
Halabissa, eli Aleppossa, taistelut saisivat jatkua.
Kapinalliset pitävät ajatusta järjettömänä.
Halab on siis Aleppon arabiankielinen nimi.
Tohtori Kedar, miten paljon toimintaa on koordinoitu?
Venäjän ulkoministeri Sergei Lavrov ilmoitti, -
että NATO, USA, EU ja Venäjä eivät ole koordinoineet toimintaansa.
Sen jälkeen Kerry ja Lavrov tapasivat Genevessä.
He sopivat koordinoinnista, jotta tulitauko saataisiin aikaan.
Kukaan Syyriassa ei ota amerikkalaisia ja länttä vakavasti.
Ei varsinkaan sen jälkeen, -
kun Assad pari päivää sitten käytti taas kemiallisia aseita.
USA:n ja Venäjän välittämän sopimuksen mukaan -
kaikki kemialliset aseet poistettiin maasta!
Assad myös lupasi olla käyttämättä niitä enää.
Nyt hän taas tappaa ihmisiä sariinilla!
Kuka ottaa amerikkalaiset vakavasti sen jälkeen, kun he "varmistivat", -
ettei Assadilla ole enää kemiallisia aseita?
Kun länttä ei oteta vakavasti, sopimuksista ei välitetä.
Tämän tiedon antoi lontoolainen järjestö, -
joka tarkkailee Syyrian tilannetta.
YK ei ole vielä esittänyt näitä syytöksiä.
Israelin mediassa puhutaan tästä. Se oli pääuutinen Haaretsissa.
Otan sen täydestä.
Jos se on todellakin tapahtunut, kaikki, mistä on sovittu...
Ehkä Irankin muuten pitää kiinni sopimuksestaan yhtä huonosti, -
kuin Syyrian kemiallisten aseiden sopimuksesta on pidetty.
USA:n hallinto ja länsimaiset tahot, kuten NATO, -
näyttävät kovin haurailta.
Kuka niihin suhtautuu vakavasti?
Olen eri mieltä.
Assad on tosiaankin ehkä käyttänyt kemiallisia aseita.
Hän käytti niitä kuitenkin Isisiä vastaan, -
ja Isis on maailmanjärjestyksen vihollinen.
Se ei ole vain tietyn hallinnon vihollinen.
Isis on kauhistus kaikille.
Sen kanssa ei voi neuvotella.
USA:kin käytti ydinpommia äärimmäisissä olosuhteissa.
Siksi Assad ehkä käytti kemiallisia aseita nimenomaan Isisiä vastaan, -
eikä muita oppositioryhmiä vastaan.
Amerikkalaiset eivät välttämättä vastusta sitä.
Tohtori Boms, haluan kuulla, mitä vastaatte tähän.
Lisäksi toinen kysymys: Syyriassa on nyt paljon kansainvälisiä intressejä.
Venäläiset ja amerikkalaiset ovat toisiaan vastaan, -
ja toisaalta mukana ovat myös Saudi-Arabia, Iran, Turkki ja Jordania.
Jordanian ulkoministeri kävi USA:ssa neuvottelemassa tilanteesta.
Israel koordinoi venäläisten kanssa toimintaansa Syyriassa.
Monet ajavat strategisia etujaan Syyriassa.
Miten on mahdollista saada aikaan sellainen tulitauko, -
joka tyydyttäisi kaikkia osapuolia?
Muistellaanpa, miten kaikki alkoi.
Syyrian sota alkoi sisällissotana -
osana sitä, mitä sanottiin "arabikevääksi".
Aluksi vihollinen oli selvä: Assadin hallinto.
Sen jälkeen kun USA oli päättänyt olla pommittamatta Syyriaa, -
mukaan tuli muita osapuolia ja liittolaisia.
Sitten Isis ilmestyi, ja siitä tuli perimmäinen vihollinen.
Silloin Assad ei enää ollutkaan niin suuri vihollinen.
Amerikkalaiset ovat jopa uskoneet Assadin selittelyjä, -
että hän auttaa venäläisiä taistelemaan Isisiä vastaan.
Hän sanoi jopa suostuvansa tulitaukoon ja pitävänsä huolta siitä, -
että venäläiset jatkavat taistelua Isisiä vastaan.
Tiedämme kuitenkin, että saatuaan jalansijaa Syyriassa -
Assadin hallinto iski ensimmäisenä USA:n tukemia kapinallisia vastaan.
Assadista ei paljonkaan puhuta, -
koska on ilmestynyt uusi, suurempi vihollinen.
Olen samaa mieltä tohtori Kedarin kanssa.
Syyrian ongelmat eivät ratkea etsimällä eilispäivän Syyriaa.
Syyria on ollut käytännössä jakaantunut jo pitkään.
Siellä on ollut eturistiriitoja.
Jos niitä yritetään ratkaista, ne täytyy kartoittaa.
Täytyy selvittää, missä on ryhmiä, joiden edut ovat ristiriidassa.
Amerikkalaiset ja venäläiset ovat nyt keskustelleet turvavyöhykkeistä.
Se voi tarkoittaa Alawistania ja Druzistania, -
tai pohjoisen ja etelän turvavyöhykkeitä.
Ajatuksena on hallita käytännössä tiettyjä alueita -
maltillisten ryhmien hallitessa toisia alueita, -
jotta voidaan luoda turvavyöhykkeitä.
Sen pohjalta voidaan rakentaa ratkaisun seuraavaa vaihetta.
Ne ovat hyviä ajatuksia, mutta miten ne pannaan toimeen?
Ikävä kyllä Syyriassa mitään ei voi panna toimeen -
muuten kuin pakottamalla.
Tässä maailmankolkassa kukaan ei tee mitään vapaaehtoisesti.
Vain erittäin kovalla kädellä -
osapuolet voidaan pakottaa ratkaisuun.
Kuten kaikki tietävät, -
Syyrialla ei oikeastaan ole strategista arvoa millekään maalle.
Onko se pikemminkin julkilausumien näyttämö?
Ei, vaan Syyria on strategisesti tärkeä iranilaisille, turkkilaisille -
ja jordanialaisille heidän maailmankuvansa vuoksi.
Samoin saudeille.
Israelillekin tietyt Syyrian osat ovat tärkeitä.
Monet pyrkivät osallistumaan Syyrian seuraavaan vaiheeseen.
Syyria on tärkeä sijaintinsa vuoksi, esimerkiksi vesikysymyksen kannalta.
Eufrat laskee Turkista Syyrian kautta Irakiin.
Irakille Syyria on merkittävä.
Kaikki osapuolet täytyy saada sopimaan asioista.
Ne täytyy pakottaa siihen, -
niin paikalliset kuin ulkoisetkin osapuolet.
Venäjän täytyy tehdä se, koska länsi ei käytä voimakeinoja.
Puhumme viime vuosien tapahtumista -
ikään kuin ne olisivat epänormaaleja.
Päinvastoin, -
tämä on arabimaailmassa normaalia.
Eri heimot ja uskontokunnat taistelevat toisiaan vastaan.
Se taistelu on tauonnut ainoastaan silloin, -
kun Saddam Husseinin tai Assadin kaltainen diktaattori -
on hallinnut rautaisella otteella, -
tai kun naapurimaa on määrännyt, kuten tapahtuu nyt Irakissa.
Vuoden 2003 sodan jälkeinen Irak on Syyrian tapahtumien malli.
Irakissa Iranilla on paljon vaikutusvaltaa -
sen läheisyyden ja shiiaväestön vuoksi.
Syyriassa näin ei ole.
Syyria oli ennen Libanonissa samanlainen valtatekijä.
Se sekaantui Libanonin sisällissotaan.
Kaikki olivat tyytyväisiä, kunnes Israel yritti ottaa Syyrian paikan.
Israel epäonnistui.
Nyt Syyriasta on tullut Libanonin kaltainen.
Kuka nyt ilmestyy Syyrian valtatekijäksi?
Useiden tekijöiden yhteenliittymä ei toimi eturistiriitojen vuoksi.
Se uusi valtatekijä on Venäjä.
Nyt on kulunut 100 vuotta Lähi-idän alkuasetelmasta, -
Sykes-Picotin sopimuksesta.
Silloin Lähi-itä jaettiin valtapiireihin.
Tuolloin imperiumit täyttivät sen tehtävän.
Ne hallitsivat ja rakensivat eräät valtatekijät sekä tukivat niitä.
Nyt osa niistä on lähtenyt ja jättänyt jälkeensä tyhjiön.
Amerikka seurasi perässä, ja Venäjä tuli tilalle.
Tästä on yksi poikkeus: -
kun hallinto toimii monarkian, rahan ja turvallisuuspalvelun varassa.
Ainakin toistaiseksi Jordania ja Saudi-Arabia ovat pystyssä.
Maailman tulisi varautua ahdingon jatkumiseen Syyriassa -
ja sen ulkopuolellakin, sillä viime vuonna pakolaisia tulvi Eurooppaan.
Uskon, että sama jatkuu, -
koska tuskin saadaan sopimusta, joka vakauttaisi Syyrian tilanteen.
Miten monta miljardia tarvitaan Syyrian jälleenrakentamiseen, -
sen viemäri- ja vesiverkoston, sekä sähkö- ja liikenneverkon?
Mistä siihen tarvittavat rahat oikein tulevat?
Ahdinko jatkuu vuosikymmeniä.
Se on kuin sata Gazaa.
Jos se ei onnistu Gazassa, ei se onnistu Syyriassakaan.
Lisäksi on huomattava, ketkä Syyriassa taistelevat.
Yli puolet syyrialaisista on jo lähtenyt maasta.
Ehkä suurin osa siellä taistelevista ei edes ole syyrialaisia.
He ovat Isisin vapaaehtoisia, iranilaisia, ja venäläisiä lentäjiä.
Siksi Syyriasta on tullut tärkeä geopoliittinen taistelukenttä, -
vaikka se ei olisi ennen ollutkaan sitä.
Aika on lopuillaan. Jokainen saa vielä kertoa näkemyksensä.
Tohtori Kedar, miten uskotte tilanteen kehittyvän lähitulevaisuudessa?
Se pahenee entisestään, -
koska maailma ei huomioi tilanteen sosiologiaa, vaan vain politiikan.
Yhdysvaltain vaaleihin on puoli vuotta.
Obaman hallinto on lopuillaan, -
ja nähtäväksi jää, -
luopuuko uusi hallinto Obaman linjasta.
Obama ei uskonut amerikkalaisten kannattavan voimakeinoja Syyriassa.
Ensi vuoden tammikuusta alkaen niitä saatetaan nähdä.
Sille aikakaudelle on keksittävä nimi.
Ehkä se on "saudien aikakausi".
He ovat vihaisia.
Koska amerikkalaiset ovat poissa, heidän on tultava tilalle.
He yrittävät ehkä tehdä jotain uutta.
Herra Oren, mitä sanoisitte Israelin osuudesta?
Israel alkaa ilmeisesti hermostua.
Pääministeri Netanjahu sanoi yhtäkkiä kenenkään yllyttämättä, -
että Israel aikoo pitää Golanin pysyvästi.
Sitä näkemystä ei hyväksy kukaan muu.
Jos Syyriaa aletaan jälleenrakentaa, Golan otetaan taas pöydälle.
Nähtäväksi jää, suostuuko Israel myönnytyksiin.
Israelilla on jonkinlainen suhde Etelä-Syyriaan.
Se on hoitanut sairaaloissaan yli 2600 syyrialaista.
Sillä saattaa olla rooli eteläisessä turvavyöhykkeessä.
Israel valmistelee suurta iskujoukkoa -
Syyriasta tulevaa hyökkäystä vastaan, ja niin sen pitääkin tehdä.
Kiitos, tohtori Boms, herra Oren ja tohtori Kedar!
Kiitos katsojille, näkemiin ensi viikkoon!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta