Tervetuloa Jerusalem studioon!
Heinäkuussa 2015 P5+1-maat ja Iran solmivat historiallisen sopimuksen.
Sopimus rajoittaa Iranin ydinohjelmaa.
Sen vastineeksi Iranin taloutta murentaneet pakotteet poistettiin.
Sen myötä päättyi Iranin kansainvälinen eristys -
ja Iranin ja lännen suhteissa alkoi uusi aikakausi.
Nyt huolta herättää kuitenkin se, -
että Iran kehittää edelleen ballistisia ohjuksia, -
jotka pystyvät kantamaan ydinkärkiä.
Lisäksi Irania syytetään -
YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien rikkomisesta.
Tästä keskustelevat Meir Javedanfar, Iran-asiantuntija IDC Herzliasta, -
analyytikkomme Amir Oren, -
ja tohtori Eldad Pardo, -
Iran-asiantuntija Jerusalemin heprealaisesta yliopistosta, tervetuloa!
Ensin kysymys Amirille.
Ennen kuin ydinsopimus solmittiin, jotkut olivat toiveikkaita, -
mutta toiset epäilivät sitä, -
toimiiko sopimus kentällä niin hyvin, -
että se voisi parantaa pitkäaikaiset haavat.
Mikä on tilanne, ja mihin ollaan menossa?
Se jää nähtäväksi.
Ehkä on liian aikaista sanoa.
Ei kuitenkaan pitäisi olla yllätys, -
etteivät lännen ja Iranin suhteet ole kovin lämpimät.
Kilpailua on monella saralla -
ydinsopimuksen mukaisen yhteistyön ohella.
Britannia ja Argentiinakin sotivat Falklandin saarista, -
vaikka ne olivat muuten liittolaisia.
Iranilla on monia muitakin pyrkimyksiä.
Ydinaseprojekti, vaikka sitä voi sanoa "pommiksi kellarissa", -
on kansainvälisten suhteiden ylin kerros.
Sen alla on monenlaista kilpailua.
Yhdysvallat ja Neuvostoliittokin olivat aina kilpailijoita, -
vaikka ne tekivät yhteistyötä ja sopimuksia.
Iran ja länsimaat tekevät nyt yhteistyötä -
ja solmivat taas kauppasuhteita, -
mutta Iranin aggressiivinen politiikka aiheuttaa silti erimielisyyksiä.
Herra Javedanfar, -
presidentti Ruhani tapasi Pariisissa Ranskan presidentti Hollanden.
Myös ulkoministeri Zarif on laajalla maailmankiertueella -
kauppasuhteiden solmimiseksi ydinsopimuksen jälkeen.
Jotkut maat jätettiin kuitenkin ulkopuolelle, -
kuten ydinsopimuksen avainosapuoli Yhdysvallat.
Iranin ulkoministeri Zarifin mukaan -
USA ei ole valmis minkäänlaisiin kauppasuhteisiin Iranin kanssa.
USA on kehottanut Irania osoittamaan olevansa luotettava kumppani -
länsimaille ja kansainvälisille yhtiöille -
sekä hillitsemään puheitaan Israelia ja muita Lähi-idän maita vastaan.
Sitä Iran ei hyväksy.
Se on testannut ballistisia ohjuksia, jotka voivat kantaa ydinkärkiä.
Ohjuksiin on kirjoitettu: "Kuolema Israelille" ja "Israelin tuhoamiseksi".
Iran sanoo sen olevan omaksi puolustuksekseen.
Se viestittää lännelle olevansa yhä vahva ja ylpeä kansakunta.
Onko Iranissa nyt sisäistä kuohuntaa -
vai onko Iran yhtenäinen ja sama kuin ennenkin?
Iranin poliittinen kenttä on jakautunut -
ajatollahin hallintoon ja Ruhanin hallitukseen.
Ruhani yrittää lievittää jännitteitä lännen kanssa.
Hänen mukaansa ohjusohjelma ei ole uhka yhdellekään maalle.
Se on viesti myös Israelille.
Ennen Iran sanoi, ettei se uhkaa mitään maata, paitsi Israelia.
Nyt Ruhani ei mainitse Israelia, -
koska Iran tarvitsee 50 miljardin dollarin investoinnit.
Hänen on tehtävä kansainvälistä yhteistyötä.
Hän haluaa ranskalaisten uudistavan Imaami Khomeinin lentokenttää, -
jotta Airbus 380 pystyy laskeutumaan sinne.
Iran ei itse pysty siihen, eikä IRDC pysty kehittämään Iranin öljykenttiä.
Ohjusohjelmasta taas on vastuussa ajatollahin hallinto.
Siitä vastaa hallintoon kuuluva IRDC.
Se on huolissaan siitä, -
että Ruhani parantaa suhteita länteen.
He tietävät, että glasnost johti Neuvostoliiton hajoamiseen.
He pitävät ystävyyttä Yhdysvaltojen kanssa viruksena, -
joka voi johtaa Iraninkin tuhoon.
Ohjusohjelma on yksi keino estää se.
He pelkäävät myös IRDC:n menettävän asemansa, -
jos Teheraniin tulee eurooppalaisia yhtiöitä.
Vallankumoushallinto pitää siis huolen siitä, -
että länttä, ja erityisesti Israelia, uhataan.
Kuka Irania hallitsee?
IRDC, joka on nyt Iranin vahvin sotavoima, -
ja korkeimman johtajan hallinto, -
vai Ruhanin hallitus, -
joka kasvattaa nyt valtaansa uuden Iranin rakentamiseksi?
Kuten Meir sanoi, Iranin politiikka on jakautunut kahtia.
Hallitus toimii ajatollahin hallinnon alaisena.
Hallitus on islamilaisen tavan mukaan vain neuvoa-antava.
Iran ei ole demokratia.
Ruhani ja Khamenei ovat tehneet töitä yhdessä vuosikymmeniä.
Rafsanjanin ja Ruhanin pragmaattisen siiven strategia oli 1990-luvulla, -
ja myös neuvottelujen aikaan vuosina 2003―2005, -
iskeä kiilaa Euroopan ja Yhdysvaltojen väliin.
Iranilla on "suuri saatana" ja "pieni saatana".
Se pitää kiinni ydinohjelmastaan ja hegemoniastaan.
Samalla se avaa ovet eurooppalaisille saadakseen kaiken mahdollisen.
Ahmedinejadin aikaan Iran halusi viedä eteenpäin ydinohjelmaansa -
ja tehdä siitä kansallisen asian islamin rinnalle.
Tuolloin Iran pyrki tasapainottelemaan lännen ja idän välillä.
Se yritti lähestyä Kiinaa, Japania ja Pohjois-Koreaa.
Se ei toiminut kovin hyvin.
Amerikkalaisten painostus ja pakotteet tuottivat tulosta.
Nyt ydinsopimuksen myötä Iran palasi vanhaan politiikkaan, -
jossa se yrittää hajottaa länttä. Se näyttää toimivan.
Turvallisuusneuvostolle lähetetyssä kirjeessä -
myös Venäjä ja Kiina jätettiin ulkopuolelle.
Kirje itsessään oli heikko protesti.
Kirjeessä siis Ranska, Yhdysvallat, Saksa ja Britannia syyttivät Irania -
YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman rikkomisesta.
Mitä tästä seuraa?
Ei mitään, koska päätöslauselma muotoiltiin monitulkintaiseksi -
heinäkuun sopimuksen mahdollistamiseksi.
Se ei siis ole yllätys.
Iran yrittää iskeä kiilaa Yhdysvaltojen ja Euroopan välille, -
ja toisaalta länsimaiden sekä Venäjän ja Kiinan välille.
USA:n ja Euroopan välisissä suhteissa -
Iran on taitava lukemaan amerikkalaisten sisäpoliittista kenttää.
Vuonna 1980 Khomeini romutti Carterin uudelleenvalintakampanjan.
Khomeini ei vapauttanut lähetystön 54 panttivankia, -
ei edes kun Carter hävisi Reaganille, -
vaan vasta kun Carterin presidentti- kausi päättyi tammikuussa 1981.
Nyt Iran on pannut merkille Donald Trumpin.
Hiljattain Trump antoi haastattelun Washington Postille.
Se oli mielenkiintoinen ja hauskakin.
Trump syytti Obamaa huonoista sopimuksentekotaidoista.
Hän sanoi: "Persialaiset ovat taitavia sopimuksentekijöitä."
"He osaavat neuvotella. Meidän olisi pitänyt lähteä neuvotteluista."
"Meidän olisi pitänyt näyttää, ettemme välitä koko sopimuksesta."
"Minä olisin osannut sen, olen tehnyt sopimuksia."
Hän on tehnyt kiinteistö- ja muita kauppoja.
Iran näkee, että Trumpista voi tulla seuraava presidentti.
Obama oli Iranille parempi, ja ehkä myös Hillary Clinton.
Siksi Iran saattaa ennen vaaleja lähestyä USA:ta -
myös muilla alueilla, kuin vain ydinohjelman asiassa.
Herra Javedanfar, mitä mieltä olette tästä?
Sanoitte myös, -
että Iranin presidentti Ruhani sanoi kansainväliselle yhteisölle, -
ettei kenenkään tarvitse pelätä Iranin ohjustestejä.
Niissä ei ole kyse vain sotilaallisesta strategiasta, -
vaan Iran viestii niillä maailmalle siitä, mihin se pystyy.
Ohjuksiin kuitenkin kirjoitettiin, että Iran pyrkii tuhoamaan tietyn valtion, -
Israelin.
Miten Iran voi siis väittää, -
että niillä on vain puolustuksellinen tarkoitus, -
kuten ulkoministeri Zarif sanoi?
Se kertoo vallankumoushallinnon ja hallituksen kamppailusta.
Ruhani yrittää pienentää ohjustestien vahinkoja.
Ne tehtiin myös hänen heikentämisekseen.
Hän kampanjoi uudelleenvalinnasta vuonna 2017.
Hän tarvitsee investointeja.
Hallitus on velkaa 189 miljardia dollaria.
Julkisen hallinnon eläkerahasto ei maksanut eläkkeitä viime kuussa.
Sillä ei ole rahaa.
Sillä on valtava vaje, mutta hallituksella ei ole varaa maksaa sille.
Mihin tämä 150 miljardia on kadonnut?
Iran ei ole saanut niitä.
Haluan oikaista sen, mitä herra Oren sanoi.
Nykyinen Iranin hallinto on surkea sopimuksentekijä.
Donald Trump niin sanoi, minä vain siteerasin häntä!
Iran antoi rahansa Amerikalle panttivangiksi.
Niin Amerikka pystyi pakottamaan Iranin tekemään asioita.
Lopulta Iran saa vain omat rahansa takaisin.
Se raha on sidottu Iranin lupauksiin.
Eivät kiinalaisetkaan investoineet Iraniin siksi, -
että he pitäisivät iranilaisista, -
vaan Iranin täytyy ostaa kiinalaisia tuotteita ja palveluita.
Kerryn mukaan Iran on saanut vasta 50 miljardia dollaria.
Vaikka se saisikin kaikki 150 miljardia, Ruhani on 189 miljardia velkaa.
Siksi hän tarvitsee investointeja.
Ohjuksista kiistellään Iranin johdossakin.
Rafsanjanin toimisto kirjoitti Twitterissä, -
että huomisen maailma on neuvottelujen, ei ohjusten maailma.
Ajatollah Khamenei vastasi siihen, -
että se, joka näin sanoo, on joko tietämätön tai petturi.
Ohjukset aiheuttavat siis kitkaa Iranin sisällä -
Ruhanin ja Rafsanjanin sekä ajatollahin hallinnon välillä.
Israelilla on täysi syy pelätä hallintoa, -
joka kirjoittelee uhkauksia ohjuksiinsa.
Toisaalta täytyy ymmärtää, että Iranissa käydään valtataistelua -
vallankumouksen normalisoijien ja vallankumouksellisten välillä.
Oletteko samaa mieltä, tohtori Pardo?
Onko ajatollah Ali Khamenei todella Iranin ylin johtaja, -
vai onko hän menettänyt valtaansa?
Obama on puhunut tästä useasti, ja sitä on pidetty naurettavana.
Hän on sanonut, että Iranin valta on siirtymässä.
Kumpikin on totta.
Yleisesti ottaen tässä sopimuksessa on kyse -
"imaami Hasanin ja muawiyan sopimuksesta".
Ajatus on siirtää valta sujuvasti -
vanhalta vallankumouskaartilta ja Khameneilta -
uudelle korkeimmalle johtajalle.
Sen tavoite on myös osoittaa vihollinen valehtelijaksi ja petturiksi.
Khamenei on aiemmin puhunut siitä. Se kuuluu shiialaisten historiaan.
Tämä on hänen suunnitelmansa.
Kuten Meir Javedanfar sanoi, se on hallinnon tavoite.
Siihen kuuluu paljon vaikutusvaltaisia ihmisiä, myös Rafsanjani.
Ne, jotka haluavat demokratiaa tai maallista hallintoa, -
ovat hallinnon ulkopuolella.
Hallinto haluaa jatkaa vallankumousta, ja siihen tarvitaan vihollisia.
Se pyrkii rakentamaan imperiumin -
ja valtaamaan islamin pyhät paikat, Mekkan ja Medinan, -
ja jatkamaan siitä eteenpäin.
Jotkut iranilaisjohtajat suunnittelevat tätä, mutta ei se välttämättä toteudu.
He eivät hallitse tulevaisuutta. Sitä on vaikea ennustaa.
Kysyisin seuraavan kysymyksen teiltä.
Sanoitte iranilaisten lukevan taitavasti Yhdysvaltain sisäpolitiikkaa -
ja reagoivan sen muutoksiin.
Ajatollah Ali Khamenei tekee kuitenkin huhujen mukaan kuolemaa.
Voiko tämän hallinnon kanssa neuvotella -
ja toisaalta, voiko ydinsopimukselle valaa niin lujat perustukset, -
ettei uusi korkein johtaja heitä Ruhania ikkunasta ulos?
Ruhanillahan on omat suunnitelmansa Iranin varalle.
Iranilaiset tietävät -
olevansa suurennuslasin alla sopimuksen noudattamisesta.
Netanjahu ja muutkin rankaisevat heitä sopimuksen rikkomisesta.
Jos heitä syytetään petoksesta, he syyttävät vihollista petoksesta.
Kaikki tietysti odottavat Iranin kiinni jäämistä.
Silloin sopimuksen voidaan sanoa rauenneen.
Khamenei ja vallankumouskaarti voivat selittää kotiyleisölleen, -
että Ruhanin ja Zarifin piti allekirjoittaa sopimus siitä, -
että työ ydinpommin saamiseksi pysäytetään 10 vuodeksi, -
mutta he tarvitsevat kaksi muutakin asiaa -
aseistautumisen ja rikastamisen lisäksi.
"Tarvitsemme ydinpommin laukaisuvälineen."
"Emme siis seiso paikallamme, vaan teemme työtä ohjusten parissa."
"Sitten kun meillä on ydinkärkiä, ne laukaistaan näillä ohjuksilla."
Vuonna 1998, lähes 20 vuotta sitten, -
Donald Rumsfeldin johtama amerikkalaistutkimus tuotti -
pahaenteisen raportin.
Sen mukaan vuonna 2015 Iranilla on mannertenvälinen ballistinen ohjus.
Se yltäisi Washingtoniin ja New Yorkiin asti.
Se ei ole vielä toteutunut.
Israelin ei tarvitse pelätä niitä ohjuksia.
Ensinnäkin Netanjahu etsii syytä iskeä Iraniin, -
eikä Iran tarjoa sille sitä syytä.
Toiseksi Israeliin on isketty monesti viimeisten 25 vuoden aikana -
Irakista käsin sekä Hizbollahin ja Hamasin toimesta.
Israelin väestö on lähes immuuni tavanomaisille iskuille.
Elleivät ohjukset kanna ydinkärkiä, ne tuntuvat lähes luonnollisilta.
Israelilla on myös Arrow-järjestelmä, satelliittijärjestelmä -
ja ehkä parhaat ilmavoimat.
Kolikolla on myös kääntöpuolensa.
Iran on kehittänyt ohjusteknologiaa toisestakin syystä.
Vaikka siitä tulisi demokratia, se jatkaisi silti ohjusohjelmaansa.
Se johtuu siitä, että he ovat jäljessä hävittäjien kehitystyössään.
He ostavat hävittäjät Venäjältä.
Nyt Venäjäkin on alkanut pelaamaan peliä Irania vastaan.
S-300 -ohjukset ovat kahdeksan vuotta myöhässä.
He uskovat saavansa ne vasta kun he näkevät ne omin silmin.
Ne ovat kuin vuoden 2007 virustorjuntaohjelma tietokoneessa.
Venäläisetkään eivät käytä niitä.
Irankin tarvitsee pelotevoimaa.
Jos Irak tai jokin muu uhkaa Irania tulevaisuudessa, -
se tarvitsee jonkin pelotteen, koska se ei voi käyttää ilmavoimiaan.
Iran lähetti joukkojaan Irakiin huonolla menestyksellä.
Taistelijoita kaatui ja joukot vetäytyivät.
Joillekin iranilaisille ohjusohjelma on aidosti puolustuksellinen pelote.
Toiset iranilaiset taas ajattelevat, -
että Iranin on selviytyäkseen pysyttävä vallankumouksellisena, -
ja sen ytimeen kuuluu USA:n ja varsinkin Israelin haastaminen.
Se on varmasti totta, -
mutta se riippuu siitä, millaista taustaa vasten tilanne tulkitaan.
Olette monesti puhunut -
Iranin valtapyrkimyksistä Lähi-idässä ja koko maailmassa.
Sopimuksista huolimatta -
se pyrkii retoriikallaan vain estämään länsimaiden rauhanpyrkimykset -
pettääkseen niitä ja päästäkseen aivan eri tulokseen.
Tosiasia on se, -
että iranilaiset ovat mukana Jemenissä, Libanonissa, Syyriassa, -
Irakissa ja Afganistanissa.
He etenevät tasaisen varmasti suunnitelmiensa mukaan.
Entä Ruhani?
Hän käyttää nyt samaa strategiaa kuin 1990-luvulla ja 2003―2005.
Hän selitti haastattelussa ennen vaaleja -
tehneensä sopimuksen turvallisuus- järjestelmän teknologisesta puolesta, -
joita heillä jo oli.
Sentrifugeista tehtiin sopimus.
Niitä oli 150, nyt niitä on 2000 tai 3000.
Kymmenen vuoden kuluttua niitä on ehkä 6000.
Tuo eurooppalaisten kanssa tehty sopimus salli -
uraanin muuntamislaitoksen Isfahanissa -
ja muita teknologisia ulottuvuuksia.
He työskentelivät tietysti myös Parchinissa ja muualla.
Samoin on nykyäänkin.
Iranilla on tosiaankin puolustuksellisia heikkouksia, -
kuten ilmavoimat, itse pommin rakentaminen ja ballistiset ohjukset.
Ruhani voi sanoa: "Sopimus on tehty, mutta osaamme rikastaa, -
voimme tehdä sen vaikkapa vuodessa."
"20 % tai 70 %, sillä ei ole väliä, uraani on valmiina vuodessa."
"Nyt täytyy kehittää pommia ja ohjuksia."
"Tarvitsemme hyviä lentokoneita."
Iran jatkaa laivojen lähettämistä Jemeniin.
Iranilaiset ovat tuhonneet Irakin.
Amerikkalaisten lähtiessä -
Irak oli toimiva, öljyä vievä ja hyvinvoiva demokratia.
Samoin kävi Syyrialle.
Nälkäiset maanviljelijät osoittivat rauhanomaisesti mieltään.
Sitten iranilaiset tulivat ja alkoivat ampua.
Viimeinen lause, herra Oren?
Tämä on itsetuhoisa ehdotus, -
koska meitä katsotaan televisiossa, mutta vaientakaa ääni!
En tarkoita tätä ohjelmaa, -
vaan sitä, mitä Iran esittää.
Seurataan vain sitä, mitä he tekevät, eikä sitä, mitä he sanovat.
Heidän tekonsa kertovat enemmän kuin heidän sanansa.
Meir Javedanfar, kertovatko teot enemmän kuin sanat?
Ongelma ei ole Iranin "laitteisto", eli järjestelmä ja hallinto, -
vaan sen "ohjelmisto".
Se ohjelmisto on vallankumous, joka kehottaa toisten tuhoamiseen.
Tohtori Pardo, -
onko lähitulevaisuudessa odotettavissa muutoksia?
Ideologia ratkaisee.
Iranissa käydään sisäistä väittelyä.
Siellä on satoja yliopistoja... - Tuhansia!
Tulevaisuutta on vaikea ennustaa ja hallita.
Vaikka hallinto haluaisi jotain, se ei välttämättä toteudu.
Aika on valitettavasti lopussa. Kiitos tohtori Eldad Pardo!
Kiitos, Meir Javedanfar ja Amir Oren!
Kiitos katsojille, näkemiin ensi viikkoon!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta