Tervetuloa Jerusalem studioon!
26. helmikuuta Iran piti parlamentin ja asiantuntijaraadin vaalit -
ensimmäistä kertaa ydinsopimuksen solmimisen jälkeen.
Sopimuksen mukaan Iranin taloutta piinanneet pakotteet poistettiin, -
mutta toisaalta se merkitsi Iranin ja lännen lähentymistä.
Sen seurauksena Lähi-idän vuosia pysynyt asetelma muuttui.
Tästä keskustelevat -
Eliezer Tsafrir, entinen Mossadin Iranin alueen johtaja -
ja Irania käsittelevän Big Satan, Small Satan -kirjan kirjoittaja, -
ja analyytikkomme Amir Oren, -
sekä tohtori Eldad Pardo, -
Iran-asiantuntija Heprealaisesta yliopistosta, tervetuloa!
Herra Oren, Iranin vaalien äänestysvilkkaus oli suuri.
Iranin julkistamien tietojen mukaan se oli 60 %.
Vaalien voittajana pidetään -
maltilliseksi sanottua presidentti Hassan Ruhania -
ja tämän hallintoa, -
joka onnistui sopimuksessaan suurvaltojen kanssa.
Iran säilytti oikeutensa ydinohjelmaan ja sai pakotteet poistettua.
Iran on saanut jo noin 100 miljardia dollaria.
Iranille on avautunut uusia näkymiä.
Tulkitsisitteko meille näiden vaalien tuloksia?
Tehtävämme täällä on tulkita tapahtumia.
Kameroiden edessä on sanottava jotain.
Kannattaisi kuitenkin varoa nopeita ja pitkälle meneviä johtopäätöksiä.
Vaalit olivat toki merkittävä tapahtuma, -
mutta se oli vain yksi virstanpylväs pitkällä tiellä.
Suunta on myönteinen, -
mutta sen vastustajat voivat vielä kääntää sen päinvastaiseksi.
Presidentti Khataminkin aikaan suunta kääntyi takaisinpäin.
Se on dialektista.
Elleivät Tsafririn kirjan "pieni ja iso saatana" kykene dialogiin, -
kehitys pysähtyy ja kääntyy päinvastaiseksi.
Tohtori Pardo, kysyisin vaalien realiteeteista.
Korkein johtaja ajatollah Ali Khamenei asetti maltillisille rajoitteita -
asiantuntijaraadin vaaleissa.
Maltilliset pyrkivät näissä vaaleissa päätöksenteon avainasemiin.
He saivat jonkin verran menestystä, mutta ne ovat rajallisia, -
koska kovan linjan edustajat ajavat pakolla tahtonsa läpi -
isoissa päätöksissä.
Selventäisittekö tätä mutkikasta dynamiikkaa?
Ensinnäkin Iranilla ei ole parlamenttia.
Se on majlis, -
joka on islamin mukaan neuvoa-antava neuvosto.
Neuvoston jäsenet valitaan antamaan johtajalle neuvoja.
Neuvot voidaan antaa lakien muodossa, -
mutta ne lait käsitellään sitten valvontaneuvostossa, -
joka on täysin korkeimman johtajan hallinnassa.
Vaikka ne menisivätkin läpi, -
korkein johtaja hallitsee täydellisesti lain toimeenpanoa.
Korkeimman johtajan toimisto on kuin toinen hallitus.
Hänellä on edustajia kaikkialla, -
kuten ulkoministeriössä, armeijan yksiköissä ja järjestöissä.
Iranin kansa, jotka itse asiassa koostuu monista etnisistä ryhmistä, -
on salliva yhteiskunta, jossa saa osallistua ja keskustella, -
mutta viime kädessä valta on kuitenkin Khameneilla.
Hänen ainut heikkoutensa on se, ettei hän elä ikuisesti.
Vuonna 2011 hän päätti neuvotella Yhdysvaltojen kanssa -
turvatakseen vallanperimyksensä.
Se toimii hänen suunnitelmansa mukaan.
Herra Tsafrir, kuulimme ajatollah Ali Khamenein suunnitelmista.
Huhujen mukaan hänellä on enää vähän elinaikaa.
Hänellä kerrotaan olevan neljännen asteen syöpä.
Lisäksi Iran on nyt uudessa tilanteessa.
Vaaleihin on lähtenyt monia nuoria tuomaan mielipiteitään esille.
Hän on haastavassa tilanteessa.
Hän kuitenkin sanelee sen, mitä Iranissa tapahtuu.
Iranissa toteutuu hänen visionsa, ei parlamentin, tai majlisin, -
kuten tohtori Pardo juuri selitti.
Miten tämä vaikuttaa korkeimman johtajan päätöksentekoon?
Avainkysymys on, -
kuka on Ali Khamenein seuraaja.
Hän on sairas, eikä kukaan tiedä, kuka tulee hänen tilalleen.
Olen samaa mieltä siitä, että emme saisi luulla liikoja -
tästä reformistien ja liberaalien "suuresta voitosta".
Nyt on tärkeintä se, -
millaiseksi tulevaisuus muodostuu.
Toisaalta Iranissa on vallankumouskaarti, -
joka on Ali Khamenein suurin tukija.
Toisaalta vaalien tulokset ovat tavallaan oire siitä, -
mitä ydinsopimus on viime aikoina saanut aikaan.
Sopimus merkitsee viivytystä -
tulevaisuuden ongelmille Iranin kanssa.
Kaikki lännen tiedustelujärjestöt ja tiedotusvälineet tietävät, -
että Iran pitää yhä kiinni tavoitteestaan -
päästä tulevaisuudessa ydinasevallaksi.
Se on suuri uhka -
sunnimaailman tavanomaisen uhan lisäksi.
Tämä pahan akseli on shiialainen Iran, shiialainen Irak, -
Syyrian alaviittihallinto ja Hizbollah.
Lisäksi vielä Jemenin huthit.
Kun puhumme Ruhanista ja Rafsanjanista "maltillisina", -
on hyvä muistaa, että juuri Ruhani pani alulle ydinohjelman.
Palaamme tähän myöhemmin.
Rafsanjani oli Argentiinan terrori-iskun takana.
He eivät ole mitään enkeleitä.
Palaamme myöhemmin mainitsemaanne "pahan akseliin".
Herra Oren, mitä mieltä olette?
Tsafrir on Iranin asiantuntija, kuten tohtori Pardokin, -
mutta mielestäni asiaa täytyy tarkastella historiallisesti, -
myös muiden kuin Iran-asiantuntijoiden.
Historiallisia esimerkkejä on paljon.
Kuten herra Tsafrir sanoi, Rafsanjani oli mikä oli, -
ja niin oli myös Ariel Sharon, -
mutta kun hänestä tuli pääministeri, hänen politiikkansa maltillistui.
Iranin entinen reformistipresidentti Khatami on nyt julistettu pannaan.
Häntä pidettiin vallankumouksen aloittajien kaltaisena johtajana, -
mutta hän ei ollutkaan tarpeeksi äärimmäinen.
Tässä on kaksi kysymystä...
Esitän vastalauseen. Älä vertaa heitä meihin.
Ketkä ovat "me"? ― Me kaikki.
Ensimmäinen kysymys on: -
Onko Iran enemmän islamilainen vai iranilainen?
Ajatteleeko Iranin hallinto enemmän persialaisittain?
Persialainen ja iranilainen ovat tietysti kaksi eri asiaa.
Vain puolet iranilaisista ovat persialaisia.
Iran on kuitenkin ylpeä muinaisesta Persian valtakunnasta.
Sillä on myös omat geopoliittiset näkökohtansa -
shiialaisuudestaan riippumattakin.
Jos Iran on siis enemmän persialainen kuin islamistinen, -
muutos alkaa nyt tapahtua.
Toinen kysymys on: -
Mitä järjestelmä tekee sille, joka toimii järjestelmää vastaan?
Voiko Ruhani ja muut valitut viranomaiset työskennellä -
järjestelmän sisällä järjestelmän uudistamiseksi?
He eivät yritä kaataa sitä, vaan sopeuttaa sitä uuteen todellisuuteen.
Kolmen viime vuoden aikana -
Iran on toisaalta neuvotellut lännen ja koko maailman kanssa, -
mutta toisaalta se on mennyt radikaalimpaan suuntaan, -
mistä kertovat ballistiset ohjukset, -
sisäinen sorto, hirttämiset ja muut hirmuteot kotimaassa -
sekä tietysti terrorismi eri puolilla Lähi-itää.
Nämä ovat yhtä vaikeasti tulkittavia signaaleja -
kuin lentokoneen laskeutumissiivekkeiden laskeminen, -
joka tehdään koneen nostamiseksi sekä laskeutumisessa että nousussa.
On vaikea sanoa, tekeekö Iran näitä radikaaleja toimenpiteitä -
saadakseen 10 vuoden päästä ydinaseen, -
levittääkseen terrorismia Lähi-itään ja tuhotakseen vastustuksen, -
vai onko kyse herra Orenin mainitsemasta tasapainottelusta?
Tiedämme, mitä Khamenei tahtoo, mutta hän ei hallitse tulevaisuutta.
Hänen vallanperijästään on varmasti jo sovittu -
Khamenein, Rafsanjanin ja Ruhanin kesken.
Se ei kuitenkaan välttämättä toteudu suunnitellusti.
Tästä pääsemme tärkeään kysymykseen.
Herra Tsafrir, -
Javad Zarif oli ydinneuvottelujen yksi suurimmista voittajista, -
koska hän johti neuvotteluja USA:n ulkoministeri Kerryn, -
ja Catherine Ashtonin ja sitten Federica Mogherinin kanssa.
Zarif sai asioita eteenpäin.
Neuvottelujen päätyttyä hän julisti, -
että Iran aikoo vahvistaa ja arvioida uudelleen toimintaansa Lähi-idässä.
Se ilmoitti myös Hizbollahille ja muille liittolaisilleen, -
että ne saavat jatkossakin tukea niiden valtapyrkimyksissä, -
tai kuten he itse sanovat "rauhan ja turvallisuuden edistämisessä".
Israel ja Saudi-Arabia ovat siitä huolissaan.
Naapurimaiden silmissä se on terrorismin edistämistä.
Miten tämä liittyy Iranin Lähi-idän pyrkimyksiin?
Iranin johtajat ovat viime aikoina antaneet monta julistusta, -
joiden mukaan Iranista tulee jälleen Lähi-idän imperiumi.
Tämä on nyt Iranin suuntaus, -
kuka tahansa sen johdossa onkin.
Osa iranilaisista, nuoret miehet ja naiset, -
vastustavat hallintoa, -
mutta imperiumista ja ydinvallasta iranilaiset ovat yksimielisiä.
Juuri tänäänkin kuulimme Iranin laukaisseen ohjuksia.
Se siis jatkaa samalla tiellä.
Kuten sanoin, ydinsopimus ja vaalit ovat vain viivytystä -
tulevaisuuden ongelmille Iranin kanssa.
Tämän viikon ohjuskoe on kaksisuuntainen viesti.
Se on vallankumouskaartin viesti Iranin maltillisille.
"Voitte näpelöidä taloutta ja ulkomaansuhteita, -
mutta meillä on valta, -
ja pystymme estämään aikeenne."
Yhdysvallat ja Israel pitivät juuri yhteisen sotaharjoituksen, -
jossa simuloitiin lähinnä Iranin hyökkäystä.
Tämä on Iranin, Israelin ja Yhdysvaltojen eräänlaista dialogia.
Sitten toinen asia.
Monet iranilaiset kuulevat isiltään ja isoisiltään Mosaddeghista, -
suositusta pääministeristä, -
joka suunnitteli öljyn kansallistamista ja vastusti brittejä.
Britit ja amerikkalaiset suistivat hänet vallasta ja tukivat shaahia.
Se on muinaishistoriaa, -
aivan kuin sanoisi, että brittiläinen mandaatti voisi palata Israeliin!
Se ei ole relevanttia nykyään. Se propaganda ei toimi loputtomiin.
Iranilaisnuoret pääsevät Internetiin ja ovat perillä asioista.
He haluavat länsimaisia etuja ja kunnollisen elintason.
Mikään hallinto ei pysty vaientamaan heitä.
Kyse on vain siitä, -
miten nopeasti modernisaatio ja avautuminen toteutuvat.
Presidentti Obama saattaa vielä tehdä viimeisen siirtonsa, -
joka on ehkä vierailu Teheranissa.
Jos se on liian villi arvaus, leikatkaa tämä pois ohjelmasta.
Iran ei muuten ole kohtalonsa herra Lähi-idässä.
Vladimir Putin on.
Putin on näyttänyt Iranille, että hän määrää, -
ja jos edut ovat ristiriidassa, sen täytyy totella Putinia Syyriassa.
Palaamme Venäjään myöhemmin.
Kuten te, herra Tsafrir ja tohtori Pardo olette useasti sanoneet, -
vaikka iranilaisnuoret haluavat Iranin avautumista, -
lähinnä Teheranin alueella, -
Iranin koulutusjärjestelmä iskostaa iranilaisiin -
ajatuksia maailmanvallasta.
Kertoisitteko siitä?
Koulutusjärjestelmä opettaa imperiumista, -
oli se sitten muslimi-imperiumi tai arjalainen imperiumi.
Iranin kohtalo on joka tapauksessa ollut Kyyroksesta alkaen -
"kansojen yhdistäminen ylivertaisen kulttuurin piiriin".
Mutta miten nuoret tulkitsevat sitä?
Pyrkivätkö he maailman kulttuuriseksi keskipisteeksi -
vaikkapa elokuvien avulla tai jatkamalla samoin kuin nyt?
Mainitsitte britit.
Viime vaalikampanjassa vastustajat leimattiin brittimielisiksi.
Iranilaiset pelkäävät brittejä vieläkin!
Se ei toiminut.
Kovan linjan edustajat ovat yhä vallassa.
Monet "maltilliset" ovat itse asiassa kovan linjan edustajia.
Esimerkiksi Ari Larijani on Khamenein paras ystävä.
Hänen veljensä on oikeuslaitoksen johtaja.
Hän on nokkela mies, kuten Rafsanjani ja kumppanit.
He ovat mukana terrorismissa.
Pidetäänkö heitä nyt maltillisina?
Keskustalaisina, mutta Iranissa ei kerrota totuutta.
Kaikkialla maailmassa valehdellaan, -
mutta Iranissa ei ole olemassa totuuden kulttuuria.
Esimerkiksi vallankumouskaarti haluaa yksityistää -
ja ottaa tulevia rahoja ja lahjuksia, -
ja ottaa siten käyttöön hallituksen rahaa.
Se on siis vaikea prosessi.
Meidän kannaltamme on vaarallista, -
että ulkoiset viholliset pitää maan parhaiten yhtenäisenä.
Haluaisinkin puhua vaalien alueellisesta näkökulmasta.
Kuten sanoitte, naapurimaa Irak on Iranin liittolainen.
Se oli ennen sen vihollinen, mutta nyt se on pääasiassa shiialainen.
Iran taistelee siellä sunnilaista Isisiä vastaan -
ja auttaa Irakin shiiahallintoa.
Iran tukee myös Syyrian ja Libanonin shiioja -
ja Jemenin huthikapinallisia.
Jopa Hamasia.
Sitä arvellaan, vaikka he ovat sunneja.
Hamas kiistää sen.
Hamasin sotilaallista siipeä.
Iran ajaa omaa tahtoaan Lähi-idässä -
ja pyrkii ikään kuin painamaan leimansa eri maihin.
Miten alueelliset pyrkimykset tulivat esiin vaaleissa?
On epäselvää, -
miten vaalien tulos pannaan toimeen.
20 vuoden ajan toivottiin, -
että Iranissa tehtäisiin sisäinen vastavallankumous.
Noin 80 % iranilaisista, -
johon kuuluu vallankumouksen jälkeen syntyneitä nuoria, -
haluaa jyrkän käänteen takaisin tervejärkisyyteen.
He haluavat oikeuksia, Internetiä, farkkuja ja huulipunaa.
Nyt ydinsopimuksen ja rahavirtojen vuoksi -
kansa on täynnä toivoa.
Siksi he eivät pyri enää niin tarmokkaasti vallankumoukseen.
Emme siis tiedä, koska järki palaa.
Uskon, että Iranin hallinto jatkaa -
radikaalia politiikkaansa Lähi-idässä.
Eikä vain Lähi-idässä, vaan lähes koko maailmassa -
Etelä-Amerikkaa ja Afrikkaa myöten.
Ennemmin tai myöhemmin Iranin yleinen mielipide tajuaa, -
että ainut toivo on perinpohjainen muutos.
Eräs Israelin puolustusministeri, jonka nimeä en nyt mainitse, -
sanoi oltuaan vastuussa eräästä katastrofista: -
"Omatuntoni on puhdas."
Tuolloinen ulkoministeri vastasi: "Tietysti, koska hän ei käytä sitä."
Iran ei kärsi omantunnontuskista, -
jos se tekee täyskäännöksen ja jopa pettää entiset liittolaisensa.
Tsafririn kokemus on hyvä esimerkki.
Hän oli Israelin yhteistyöupseeri kurdien parissa.
Kurdit auttoivat Irania ja Israelia Irakia vastaan.
Kun shaahi teki sopimuksen Saddam Husseinin kanssa, -
kurdit ja Tsafrir jäivät oman onnensa nojaan.
Iran tietää, että kaikelle voimalle on vastavoimansa.
Se voi olla Saudi-Arabia, Israel tai Amerikka.
Iran ei halua toimia liian kovasti, koska se herättää vastareaktion.
Irakissa sillä on tärkeitä intressejä, erityisesti Etelä-Irakissa.
Libanon ei ole niin tärkeä, eikä Syyriakaan niin tärkeä kuin Irak.
Jonkinlainen sopimus on siis mahdollinen.
Tohtori Pardo, miten uskotte tilanteen kehittyvän lähitulevaisuudessa?
Se jää nähtäväksi. Molemmat suunnat ovat mahdollisia.
Jos Khamenein kovan linjan visio toteutuu, -
5―10 vuodessa Iran on äärimmäisen vaarallinen suurvalta.
Mutta kuten kaikki muutkin, sekin oppii vähitellen valtansa rajat.
Se voi johtaa vähittäiseen muutokseen.
Herra Tsafrir, viimeinen lause?
Viime vuosien tilanne -
jatkuu vielä pitkään.
Amir Oren lyö vetoa Obaman Teheranin-vierailun puolesta.
Tarvitsen siihen ehkä jonkun Las Vegasin taiturin apua.
Olen optimistinen.
Jos tapaamme täällä 10 vuoden kuluttua, ja varmasti tapaammekin, -
näemme luultavasti, että nämä vaalit olivat -
Iranin vastakehityksen ensimmäisiä askelia.
Se ei ole vastavallankumous, vaan vastakehitys.
Annoitte nyt Obamalle vierailuidean!
Kiitos, Eliezer Tsafrir, Amir Oren -
ja tohtori Eldad Pardo!
Kiitos katsojille, näkemiin ensi viikkoon!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta