Tervetuloa Jerusalem studioon!
Syyriassa pantiin toimeen lauantaina sotatoimien lopettamissopimus -
Washingtonin ja Moskovan tuella.
Suurvaltojen kykyä pidätellä liittolaisiaan kuitenkin epäillään -
niiden yrittäessä siirtää painopistettä jihadistien vastaiseen taisteluun.
Syyrian tilanteen dynamiikasta keskustelevat -
tohtori Mordechai Kedar -
Begin-Sadat -strategia- tutkimuskeskuksen tutkija, -
analyytikkomme Amir Oren -
ja tohtori Nir Boms -
Tel Avivin yliopiston Moshe Dajan -keskuksen tutkija, tervetuloa!
Herra Oren, antaisitteko yleiskuvan Syyrian tilanteesta -
ja miten pitävä tämä sotatoimien lopettaminen on?
Sehän ei ole täydellinen tulitauko.
Odotusten täytyisi perustua todellisuuteen.
Syyrian todellisuus on nyt se, -
että USA:lla ja Venäjällä on omat prioriteettinsa.
Sillä ei ole paljonkaan tekemistä syyrialaisten toiveiden kanssa.
Amerikkalaisilla on omat tavoitteensa ja venäläisillä omansa.
Sotatoimien lopettaminen on vain keino saavuttaa ne.
Ne ylläpitävät sitä niin kauan, kun siitä on niille etua.
Heti kun niiden edut ovat ristiriidassa, sotatoimet alkavat uudestaan.
Tohtori Kedar, sotatoimien lopettaminen ei ole oikea tulitauko.
Oppositio, Assadin hallinto ja USA:n liittouma jatkavat taistelua -
jihadistiryhmiä vastaan.
Venäjä on ilmoittanut jatkavansa hyökkäyksiään -
Isisiä ja Jabhat al-Nusraa vastaan.
Nämä taistelevat oppositiojoukkojen rinnalla.
Miten tämä monimutkainen dynamiikka toimii?
Tuottaako sotatoimien lopettaminen tulosta kokonaiskuvan kannalta?
Isis ja Jabhat al-Nusra eivät ole osallisena sopimuksessa.
Ne eivät ole sopineet tulitauosta, ja siksi ne ovat hyökkäysten kohteena.
Yhdysvallat ja Venäjä halusivat tämän tulitauon, -
koska ne pelkäävät kahden vihollisakselin kohtaavan Syyriassa, -
mikä johtaisi sodan laajenemiseen.
Toinen niistä on Saudi-Arabian ja Iranin välinen vihollisuus.
Iran tukee Assadia ja Saudi-Arabia kapinallisia.
Toinen on Turkin ja Venäjän välinen vihamielisyys.
Se on kestänyt pitkään, ja se paheni lentokoneen pudottamisen jälkeen.
Jos nämä akselit yhtyvät, -
Syyrian sotaan tulee mukaan -
paikallisia, alueellisia ja globaaleja joukkoja.
Sitä sekasotkua ei kukaan pysty ratkaisemaan.
Siksi Yhdysvallat ja Venäjä yrittävät nyt asettaa väliajan, -
jotta tilanne rauhoittuisi, -
ja jotteivät nämä kaksi akselia kohtaisi ja räjäyttäisi tilannetta.
Tohtori Boms, tohtori Kedar kertoi suuresta vaarasta.
Ja kuten alussa mainittiin, -
Syyrian sodassa on kyse sijaissodista, -
eikä selvästä vastakkainasettelusta.
Nyt koetellaan sitä, miten vahva ote Yhdysvalloilla on oppositioryhmistä, -
ja liittoumastaan, -
ja sitä, miten paljon valtaa Venäjällä on kapinallisia kohtaan, -
ja myös Assadin hallintoa ja Hizbollahia kohtaan.
Sitten on vielä eräs tekijä: Israel.
Israel on pyrkinyt pysymään erillään Syyrian sodasta.
Sillä on kuitenkin ollut tietyt rajat Hizbollahille ja Iranille.
Se ei ole antanut niiden vallata tiettyjä strategisia alueita -
tai siirtää Israelille vaarallisia aseita.
Mitä sanoisitte tästä?
Erotetaan nämä kaksi asiaa.
Kuten sanoitte, kyse on sijaissodasta.
Siksi tulitauon osapuolet ovat USA ja Venäjä.
USA ei halua lähettää maajoukkoja, mutta venäläiset taistelevat tosissaan.
Tästä hyötyvät molemmat.
USA:n ei tarvitse lähettää joukkoja, mutta Venäjä voi pommittaa Isisiä.
Ne myös neuvottelivat asemansa itselleen edullisesti.
En usko, että tässä koetellaan niinkään USA:n vaikutusvaltaa.
Sehän on vain korostanut, ettei se aio lähettää maajoukkoja.
Se on jopa pidätellyt Turkkia ja ehkä myös Saudi-Arabiaa.
Katsomme, mitä tapahtuu.
Kerry on aina väittänyt, -
että USA voi voittaa diplomatian ja taustalta johtamisen avulla.
Sitä strategiaa tässä kyllä koetellaan.
Siitä ei kuitenkaan ole USA:lle mitään hyötyä.
Sehän yrittää vahvistaa maltillisia radikaalien kustannuksella.
Entä Israel?
Israel ei pidä Assad-Venäjä-Iran -akselin vahvistumisesta.
Tämä on tullut esiin monissa lausunnoissa -
ja Venäjän vierailulla taas tänään.
Israel on huolissaan myös siitä, -
että muut ryhmät, kuten Golanilla oleva Jabhat al-Nusra, -
ja Assadin hallinto etenevät yhä kohti Israelia.
Israel ei osallistu Syyrian tilanteeseen laajemmassa yhteydessä, -
mutta maltillisempien ryhmien vahvistuminen on sen etu.
Se ei kuitenkaan voi toimia suoraan.
Jos USA:kaan ei ryhdy siihen, vaan antaa Venäjälle johtoaseman, -
Israelin on ehkä käännyttävä muiden osapuolten puoleen, -
kuten Saudi-Arabian...
Palaamme siihen myöhemmin. Herra Oren?
USA:n prioriteetti on -
Isisin vastainen taistelu.
Irakin Mosul ja Syyrian Raqqa ovat Isisin keskuksia, -
ja amerikkalaiset pyrkivät eristämään ne toisistaan.
Lisäksi he auttavat irakilaisia Mosulin valtaamisessa.
Heille Syyrian operaatiossa on kyse ennen kaikkea Isisistä -
ja toiseksi humanitaarisesta kriisistä -
maastamuuton sekä Jordanian ja Euroopan ongelmien vuoksi.
Venäjän prioriteetti on Assadin hallinto.
Jos nämä intressit kohtaavat toisensa, sopimus pitää.
Tämä voi kuulostaa scifiltä varsinkin Mordechai Kedarille, -
mutta kuten Persianlahdensodan liittoumassa 25 vuotta sitten, -
Venäjä voi vaatia Israelia rauhanneuvotteluihin Syyrian kanssa -
Golanin palauttamiseksi.
Se voi vaikuttaa etäiseltä asialta, mutta se voi pian olla todellisuutta.
Venäläiset ovat toistuvasti sanoneet, -
etteivät he koskaan hyväksy Israelin "miehitystä" Golanilla.
Eivät amerikkalaisetkaan.
Se ei ole uutta.
Keille Golan sitten pitäisi antaa? Iranilleko vai Jabhat al-Nusralle?
Venäjäkin ymmärtää, -
ettei Israel voi tehdä sitä varsinkaan tällaisina aikoina -
amerikkalaisten vetäydyttyä Lähi-idästä.
Israelin on koordinoitava Venäjän kanssa toimintaansa Syyriassa.
Ulkomaisen median mukaan Israel iskee Syyriaan silloin tällöin.
Israel iskee, jos se havaitsee jonkun kohteen vaaraksi itselleen.
Kysyisin Venäjän ja Israelin koordinaatiomekanismista.
Nyt kun sotatoimet lopetettiin, Israelin tilanne on hankalampi, -
jos se tahtoo iskeä sitä uhkaavia järjestöjä vastaan, -
ja nämä järjestöt ovat mukana sopimuksessa.
Miten se vaikuttaa tilanteeseen?
Eihän Israel ei ole osallisena tulitauossa.
Sitä ei pyydetty, eikä se tarjoutunut lopettamaan toimintaansa, -
jota ulkomainen media sanoo sen tekevän Syyriassa.
Israel kokee siis voivansa toimia vapaasti aina tarvittaessa.
Olen samaa mieltä.
Israel on ilmoittanut julkisesti ja selvästi -
turvallisuuttaan koskevat varoituslinjat.
Niistä ovat puhuneet ulkoministeri, pääministeri ja puolustusministeri.
Israel on sanonut reagoivansa, -
jos strategisia aseita kuljetetaan Hizbollahille Syyrian kaaoksen turvin.
Ainakin kolme kertaa -
Israelin joukkoja vastaan on hyökätty suoraan Israelin rajalla.
Israel on reagoinut yli 15 kertaa, ja se pitää kiinni oikeudestaan tehdä niin.
Koordinaatiomekanismin tarkoitus on ehkä estää se, -
mikä tapahtui hiljattain Turkissa.
Israel ei halua taistella Venäjän lentokoneita vastaan.
Israel haluaa varmistaa, että se saa jatkossakin puolustautua.
Me emme ala sotimaan Venäjää vastaan, ja Venäjä ymmärtää sen.
Herra Oren, otan esiin toisen tämänhetkisen haasteen.
Sotatoimien loputtua Isis on omasta aloitteestaan hyökännyt -
muun muassa Aleppon lähelle Pohjois-Syyriassa.
Se on hyökännyt etupäässä kurdimilitantteja vastaan.
Kurdit saavat tukea sekä USA:n liittoumalta että Venäjältä.
Sen seurauksena Turkin on täytynyt muuttaa linjaansa.
Sen täytyy tasapainotella kahden asian välillä.
Toisaalta se on sitoutunut tulitaukoon, -
mutta toisaalta sitä huolestuttaa kurdien läsnäolo rajalla.
Turkki on sanonut kurdien olevan vaaraksi Turkille tuolla alueella.
Siksi sillä alueella -
amerikkalaiset painottavat erikoisjoukkoja.
Kenraali Joseph Votel, -
erikoisoperaatio-osaston komentaja, -
nimitettiin juuri sotatoimialueen päämajan komentajaksi.
Erikoisoperaatio-osastoon hänen tilalleen tuli JSOCin komentaja, -
kenraali Raymond Thomas.
JSOC on USA:n puolustusvoimien eliittiyksikkö.
Kenraali Thomas ja eräät muut upseerit vierailivat tuolla alueella -
muutama viikko sitten.
He koordinoivat juuri tätä ongelmaa, -
jotta kurdit taistelisivat Isisiä vastaan loukkaamatta Turkkia.
Kurdien voitot rikkovat joka tapauksessa Turkin suvereniteettia.
Turkki on puhunut tästä liittoumalle.
Asia on räjähdysherkkä.
Turkki haluaisi rajalleen 10 kilometrin turvavyöhykkeen.
Silloin kurdit saattavat hankkia raketteja ja ampua niitä rajan yli -
Hamasin ja Hizbollahin tapaan.
Amerikkalaisten tehtävä on pitää heidät erillään.
Tohtori Kedar, pudistatte päätänne.
Turkki on jo pitkään -
tehnyt yhteistyötä Isisin kanssa.
Se osti Isiltä öljyä.
Se päästi Isisin ajoneuvot konekivääreineen -
kiertämään Syyrian vaaralliset alueet Turkin kautta.
Turkki on ollut vuosia Isisin liittolainen.
Turkki kiistää tämän syytöksen.
Venäjä ja Israelin puolustusministeri Ja'alon ovat viitanneet siihen.
Yhdysvallat ja Turkkia tukevat NATO-maat kiistävät kuitenkin sen.
Miten monta jihadistia Israelista, USA:sta ja Euroopasta -
on mennyt Turkin kautta Syyriaan jihad-taisteluihin?
Turkki on ollut portti tuhansille jihadisteille.
Nyt Turkin täytyy pelastaa kasvonsa.
En niele tuota Turkin peliä.
Se toimii oman etunsa mukaan, ei liittouman eikä NATO:n.
Tohtori Boms?
Kaikki tämä viittaa siihen, -
että tulitauko päättyy ja alkaa toinen taistelukierros.
Perimmäisiä kysymyksiä ei ole vielä ratkaistu.
On selvää, kuka tässä on voitolla.
Venäjä on ollut voittaja viimeisen puolen vuoden ajan.
Se odotti hiljaa Iran-sopimusta ja tuli Syyriaan syyskuussa.
Keskustelemme Venäjästä pian, -
mutta mitä mieltä olette Turkin ja kurdien ongelmasta?
Kurdit taistelevat pohjoisrajalla etenevää Isisiä vastaan.
Turkki on esittänyt tiettyjä vaatimuksia.
Sotatoimien lopettaminen on tuonut omat haasteensa.
Kurditkaan eivät ole yhtenäinen ryhmä.
PYD on kurdien tärkein sotavoima, jota Turkki eniten pelkää.
Amerikkalaisetkin suhtautuvat siihen epäröiden.
Maltilliset ryhmät liittyvät läheisemmin Irakin KRG:en.
He saavat vähemmän tukea, eivätkä he siksi pysty samaan.
Yhdysvallat viestitti tulitauon avulla Turkille, -
että sen ei ole nyt aika taistella.
Jos Turkki suunnittelee operaatiota Syyriassa, -
se saattaa laajeta, eikä nyt ole aika tehdä sitä.
Tämä oli sotatoimien lopettamissopimuksen yksi viesti.
Taisteluja ei muuten käydä vain ilmasta käsin.
Amerikkalaiset tekevät myös kyberiskuja Isisiä vastaan.
Se on uusi sodankäynnin muoto.
Kyberiskuja tehdään pankkeja ja komentokeskuksia vastaan.
Jos se toimii, -
sodankäynti muuttuu merkittävästi.
Haluaisin käsitellä myös Saudi-Arabian ja Turkin liittoa.
Ne suunnittelivat yhteistä operaatiota.
Yhdysvallat kuitenkin torjui ajatuksen.
Se sanoi jättävänsä Turkin yksin ja seuraavansa omia etujaan.
Miten Turkki suhtautuu tähän strategisten etujensa kannalta?
Saudi-Arabia on siirtänyt joukkoja, joiden määrästä on erilaisia arvioita.
Kyse on kuitenkin enemmän kannanotosta -
kuin varsinaisista sotatoimista.
Tässä on kaksi arvoitusta. Toinen on saudien päätöksentekoprosessi.
Kuka Riadissa oikein päättää? Sitä emme tiedä.
Toinen arvoitus on Erdogan.
Hän on tehnyt monia, mutta haluttomia yrityksiä, -
myös Israelin suuntaan.
Hän sanoo olevansa valmis kompromissiin ja rauhaan, -
mutta hän ei vie sitä loppuun asti, -
kuten Israelin vaatimaa Hamasin jäsenten karkotusta.
Turkin linjaa on vaikea ymmärtää.
Turkki on vaikeuksissa, etenkin taloudellisesti.
Euroopan markkinat ovat supistuneet.
Turkki miettii, mistä saada kaasua.
Se on riippuvainen Venäjän kaasusta.
Sen saanti tulevaisuudessa on epävarmaa.
Siksi Turkki on nyt lähentynyt Israelia, -
ei siksi, että he pitäisivät meistä, vaan tämän vaikean tilanteen takia.
Kun Turkki punnitsee suhteitaan Israeliin ja Venäjään, -
se suuntautuu mieluummin Välimerelle kuin Mustallemerelle.
Entä miten Saudi-Arabia koordinoi nyt toimintaansa Syyriassa?
Eräiden turvallisuusviranomaisten mukaan se on pikemminkin -
epätoivoinen teko kuin todellinen strateginen toimenpide.
Saudi-Arabian kannalta tilanne on mutkikas.
Sitä huolettaa ensinnäkin Iranin maailmalta saama raha.
Se raha menee Jemeniin, jossa taistelu jatkuu hallintoa vastaan.
Saudi-Arabia on huolissaan myös Libanonista.
Saudi-Arabia on tukenut sitä, mutta nyt se on Hizbollahin käsissä.
Ihmiset, joita saudit tukivat, taistelevat nyt Syyriassa.
Lopuksi Saudi-Arabialla on rajansa sille, -
miten paljon se voi laskea öljyn hintaa Iranin heikentämiseksi.
He myös tavallaan rankaisevat Amerikkaa Iran-sopimuksesta.
Saudien resursseilla on kuitenkin rajansa.
He eivät pysty pelaamaan tätä peliä kovin pitkään.
Saudien ulkoministeriön delegaatio vieraili Moskovassa pari viikkoa sitten.
Tapaamisesta vuoti heti tieto, -
että venäläiset eivät pidä Turkin ja Israelin lähentymisestä.
Venäjä seuraa siis tarkasti Israelin ja Turkin tekemisiä.
Se tekee selväksi oman mielipiteensä.
Mielenkiintoista.
Erdoganin politiikka oli alun alkaen -
naapurimaille ystävällistä politiikkaa.
Hän halusi kasvattaa valtaansa Lähi-idässä.
Hän epäonnistui surkeasti. Siksi hän hieman muutti ajatuksiaan.
Venäjä taas on pelannut pelinsä hyvin.
Se pysyi hiljaa Iran-sopimukseen asti -
ja syöksyi näyttämölle, kun osa keinoista oli jo käytetty.
Se sai merkittäviä voittoja Syyriassa.
Koska amerikkalaiset ovat passiivisia ja Turkki on epäilyttävä, -
saudit ymmärtävät, että jonkun täytyy vastustaa Venäjää.
Siksi saudien ulkoministeri Adel al-Jubeir sanoi, -
että he harkitsevat maahyökkäystä.
Puhutaan turvavyöhykkeistä ja saudien mahdollisesta hyökkäyksestä.
Saudeilla on vielä resursseja, ja he ovat motivoituneita.
He tietävät, että elleivät he ryhdy toimeen, -
venäläiset ovat ehkä ainoita, jotka sen tekevät.
Siksi saudit voivat vielä muuttaa pelin.
Paljon on puhuttu -
USA:n kyvyttömyydestä pitää valtaa Lähi-idässä.
Se valtatyhjiö on osittain syynä nykyisiin tapahtumiin.
Onko sotatoimien lopettamissopimus, -
jonka johtavana välittäjänä USA toimi, oikeastaan kannanotto?
Tohtori Boms mainitsi loppuun käytetyt keinot.
Syyrian paikalliset tekijät ovat käyttäneet voimansa loppuun.
Ilman ulkopuolista apua -
oppositio ja Assadin hallinto eivät kumpikaan voi voittaa.
Niiden on turvattava USA:han tai Venäjään.
USA:sta ja Venäjästä on tulossa viholliset ainakin Euroopassa.
Lähi-idässä ne ovat kuitenkin kumppaneita -
päinvastoin kuin kylmässä sodassa.
Suurvallat sanelevat Syyrian osapuolille poliittisen ratkaisun.
Vastaisitteko tähän lyhyesti?
Miten uskotte tilanteen kehittyvän?
Syyrian tulitauko jatkuu vain niin kauan, -
kun osapuolet tarvitsevat kerätäkseen voimansa.
Taistelut ovat jatkuneet tauotta viisi vuotta!
Ammuksia täytyy täydentää, aseita korjata ja asemia parantaa.
He tarvitsevat tämän ajan valmistautuakseen taisteluihin.
Kun yksi osapuoli päättää jatkaa, tulitauko päättyy.
Tohtori Boms?
Mainitsen humanitaarisen puolen.
Unohdetaan geopolitiikka hetkeksi.
Pari viikkoa sitten uhriluku päivitettiin.
Yli 500 000 ihmistä on kuollut viiden viime vuoden aikana.
Pakolaisia on yli 13 miljoonaa.
Kuolleisuus on tulitauon aikana laskenut 250:sta 50:een.
Edessä on pitkä tie.
Paikallinen humanitaarinen kriisi on myös maailmanlaajuinen ongelma.
Kukaan ei varsinaisesti voita, vaan siitä tulee tavallaan tasapeli, -
mutta Assad pärjää ehkä parhaiten Putinin ansiosta.
Sepä oli vaikuttava lause, kiitos!
Syyria ei ole enää valtiona olemassa.
Kiitos, tohtori Kedar ja Amir Oren!
Kiitos, tohtori Boms! Kiitos katsojille, näkemiin ensi viikkoon!
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Hannele Lehtoranta