JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
Eelmisel laupäeval nii Washingtoni kui Moskva toel jõustunud
rahvusvaheliselt vahendatud vaenutegevuse peatamine Süürias
on tekitanud küsimusi
seoses suurriikide võimega oma tahet käepikendustele peale suruda,
samaaegselt ISISe ja teiste džihaadirühmitustega tegeledes.
Süüria praeguse olukorra dünaamikat aitavad stuudios mõista
dr Mordechai Kedar,
Begin Sadati Strateegiliste Uuringute Keskuse teadur,
TV7 analüütik Amir Oren
ja dr Nir Boms, Tel Avivi Ülikooli Moshe Dayani Keskuse teadlane.
Alustame teist, hr Oren.
Andke olukorrast ülevaade, palun,
kui vastupidav see vaenutegevuse peatamine on.
See pole ju täielik relvarahu?
Ootused peaksid põhinema tegelikkusel.
Praegune tegelikkus Süürias on see, et mainitud suurriikidel -
USA-l ja Venemaal, on omad prioriteedid,
millel on väga vähe pistmist Süüria rahva tahte
või nende soovidega.
USA-l on ühed prioriteedid, millest räägime hiljem,
ja venelastel omad.
Vaenutegevuse peatamine
on vaid vahend erinevate tulemuste saavutamiseks.
Kuni see nende poliitika huve teenib,
seda mingil määral ka jõustatakse.
Aga kui tekib vastuolu, jätkub ka vaenutegevus.
Dr Kedar, vaenutegevuse peatamine pole tegelikult relvarahu.
Mõlemad, nii opositsioon kui Assadi režiim jätkavad võitlust
džihaadirühmituste vastu, nagu ka USA juhitud koalitsioon.
Venelased on korduvalt teatanud,
et ei lõpeta rünnakuid ei ISISe ega Nusra Rinde vastu,
mille positsioonid paiknevad opositsioonvägede kõrval.
Kuidas see dünaamika töötab, kui olukord on niivõrd keerukas
ja vaenutegevuse peatamine
laiemas pildis eriti vilja ei kanna?
Peame meeles pidama, et ISIS ja Nusra Rinne lepingus ei osalenud.
Nemad pole milleski kokku leppinud.
Muidugi on nemad nüüd sihtmärgiks, kuna nad pole vaherahu osapooled.
Aga USA ja Venemaa tõukas sellele vaherahule
nende mõlema hirm, et kaks vaenutegevustelge
kohtuvad Süürias ja seal sütib totaalne sõda.
Üks telg on Saudi Araabia ja Iraani vahel.
Iraan toetab Assadi režiimi, Saudi Araabia aga mässulisi.
Teine telg on Türgi ja Venemaa,
kes juba pikka aega tülis on,
eriti alates Vene hävitaja allatulistamisest.
Valitseb oht, et mõlemad teljed -
Saudi Araabia-Iraan ja Türgi-Venemaa kohtuvad ühel päeval,
ja sõda, mis haarab kohalikke, regionaalseid ja globaalseid jõude,
muudab Süüria täielikuks kaoseks,
mida keegi lahendada ei oska.
Seepärast arvan, et suurriigid otsustasid praegu
üritada seda ohtu peatada
olukorra maha rahustamisega,
et need kaks telge ei kohtuks ja kogu maailma õhku ei laseks.
Dr Boms, dr Kedari mainitu on üks suurtest ohtudest.
Kuid mainisime hr Oreniga mõlemad,
et sõda Süürias käib käepikenduste abil.
See pole otsene sõda konkreetsete osalejatega.
Hetkel katsutakse läbi USA ja selle koalitsiooni mõjujõudu
Süüria opositsioonirühmitustele,
ja ka Moskva mõju mässulistele, olgu kurdid või teised,
kes tema kontrolli all on, ja ka Assadi režiimile ja Hezbollah'le.
Mängus on ka Iisrael, kes samuti jälgib Süürias toimuvat,
otseselt konflikti sekkumata,
kuid on kehtestanud selged piirid seoses Hezbollah' ja Iraaniga
teatud strateegiliste positsioonide haaramisel
ja teatud relvade edastamisel,
mis võiksid regionaalsete arengute keskel Iisraeli ohustada.
Püüame neid eraldi vaadelda.
Esiteks on tegemist käepikendussõjaga.
See aitab mõista, miks relvarahus on kaks osapoolt - USA ja Venemaa.
USA ei taha maavägesid saata ja venelased osalevad võitluses.
See on kasulik mõlemale.
USA-l on kergem vaherahu puhul seda argumenti kasutada
ja venelastele, kes võitlevad ISISega ja pommitavad, keda tahavad,
on see ka üsna hea, kuna nad saavad omale paremad positsioonid kaubelda
nii enda kui režiimi huvides.
Ma pole kindel, et see on test USA mõjuvõimule.
USA üksnes kinnitas, et ei kavatse maavägesid saata
ja hoidis tagasi isegi türklasi, kes olid valmis seda tegama,
ja ehk isegi Saudi Araabiat.
Ootame ja vaatame. Võime Kerry kombel väita:
Ei maavägedele; diplomaatia; selja tagant juhtimine ja me võidame.
Võimalik, et see on antud strateegia test.
See ei aita eriti kaasa USA huvidele,
kui nad soovivad tugevdada mõõdukaid mässulistegruppe
vastasseisus radikaalsetega või Venemaa-Iraani teljega.
Ja Iisrael selles pildis?
Iisraelile teeb taas muret
Venemaa-Süüria-Iraani telje mõju kasvamine,
mida on väljendatud erinevates avaldustes
ja näeb tänases visiidis Moskvasse.
Samas teeb Iisraelile muret, et teised rühmitused,
nagu Nusra Rinne Golanil ja piiri ääres
ja režiimi telg võivad edeneda meie suunas.
Iisrael ei osale vaenutegevuse peatamise leppes laiemas mõttes,
kuid on huvitatud mõõdukate rühmituste tugevdamises,
aga ei saa seda otse teha.
Kui USA ütleb, et nemad ka seda ei tee
ja lasevad venelastel ohjad haarata, peab Iisrael mõistma,
et peab sarnaselt mässulistega üksi jääma
ja jätkama dialoogi ehk mõne teise osapoolega,
näiteks saudidega. - Naaseme selle juurde hiljem.
USA prioriteediks on võitlus ISISe vastu.
Nad näevad Mosulit Iraagis ja Raqqat Süürias kahe keskusena
ja püüavad isoleerida telge nende kahe linna vahel.
Nad aitavad metoodiliselt iraaklastel Mosulit tagasi vallutada
ja võtavad siis ette Raqqa.
Süüria on nende jaoks eelkõige ISISe vastane võitlus
ja seejärel humanitaarkriis migrantide, kodukaotanute
ja surve tõttu Jordaaniale, Euroopale jms tõttu.
Venelaste jaoks on prioriteediks Assadi režiim.
Kui huvid ühtivad, on kõik korras.
Võib juhtuda, ja see võib hr Kedarile ulmeromaanina kõlada,
kuid millalgi hiljem,
nagu Kõrbetormi koalitsiooni puhul 25 aasta eest,
kui järgnes Madridi konverents, võivad venelased nõuda,
et Iisrael naaseks rahukõnelustele Süüriaga Golani kõrgustike teemal.
See võib näida kauge tulevikuna,
kuid võib ka üsna pea juhtuda. - Teie vastus, hr Kedar?
Venelased on korduvalt öelnud,
et ei tunnusta Iisraeli "okupatsiooni" Golani kõrgustikel.
Ka USA ei tunnusta seda.
See pole midagi uut. Kellele need tuleks siis anda?
Kas iraanlastele või Nusra Rindele?
Isegi venelased mõistavad, et Iisrael ei saa seda teha,
eriti nüüd, kui USA mõjuvõim Lähis-Idas on olematuks muutunud.
USA loobus oma sõjalisest kohalolust Lähis-Idas.
Iisrael peab koordineerima oma tegevust Süürias venelastega.
Ometi ründab Iisrael,
eriti välismeedia väitel, aeg-ajalt objekte Süürias,
kui Iisrael leiab, et need objektid on neile problemaatilised.
Koordinatsioonimehhanismi osas Iisraeli ja Venemaa vahel,
eriti pärast vaenutegevuse peatamist,
on olukord Iisraeli jaoks keerukam,
kui nad peaksid tahtma midagi rünnata.
Mõningad vaherahuleppes osalevad rühmitused
on Iisraelile ohtlikud.
Kuidas see keerukus olukorda mõjutab?
Iisrael ei osale vaherahus.
Iisraelil ei palutud ja Iisrael ei lubanud vabatahtlikult
peatada oma välismeedia poolt väidetavat tegevust Süürias.
Iisrael tunneb vabadust
vajadusel oma huvides tegutseda.
Dr Boms? - Pean sellega nõustuma.
Iisrael tegi oma julgeolekulised piirid avalikult teatavaks
väga selgelt nii välisministeeriumi,
peaministri kui kaitseministri kaudu. Ja Iisrael on öelnud:
Kui Süüria kaost kasutatakse ära
strateegiliste relvade toomiseks Hezbollah'le, siis Iisrael sekkub.
Kui Hezbollah või režiim või Iraan liiga piiri lähedale tulevad,
ja kolmel korral on Iisraeli piiril Iisraeli vägedega konflikti astutud,
siis Iisrael reageerib. Ja on teinud seda üle 15 korra.
Iisrael jätab endale õiguse seda teha.
Koordinatsioonimehhanismi peamine eesmärk venelastega
on ära hoida olukordi nagu hiljuti Türgis toimunu.
Iisrael ei taha sõdida Vene lennukitega,
kuid tahab kindlustada,
et saab jätkata oma huvide kaitsmist, Venemaaga sõda alustamata.
Venemaa mõistab seda.
Hr Oren, räägime veel ühest väljakutsest selles dünaamikas.
Pärast vaenutegevuse peatamist
on ISIS võtnud sihikule teatud Põhja-Süüria alad,
mitte kaugel Aleppost ja teistest sealsetest rajoonidest.
Nad on rünnanud ka kurdi võitlejaid,
kellel USA juhitud koalitsioon ja ka Venemaa
on aidanud neid rünnakuid tagasi lüüa.
See on seadnud Türgi raskesse olukorda,
kus ta peab manööverdama vaenutegevuse peatamise lepingu
ja oma huvide vahel. Nad on mures kurdide pärast piiril,
kes võivad Türgi huve ohustada.
Kuidas teie seda näete?
Just sel põhjusel rõhutab USA eriüksuslaste aspekti.
Erioperatsioonide väejuhatuse ülem kindral Joseph Votel
määrati äsja keskväejuhatuse ülemaks.
Tema asemele tuleb erioperatsioonide ühendkomisjoni JSOC ülem,
ehk USA relvajõudude eliitüksuslaste juht
kindral Raymond Anthony Thomas.
Kindral Thomas ja teised ametnikud külastasid mõne nädala eest
Kobanit ja teisi kohti mainitud regioonis,
et seda probleemi koordineerida;
et kurdi omakaitse võitleks ISISega Türgi suveräänsust rikkumata.
Kurdide saavutused rikuvad Türgi suveräänsust igal juhul,
nagu türklased on rahvusvahelisele koalitsioonile teatanud.
See on tõesti plahvatusohtlik teema,
kuna türklased tahaksid piirile ilmselt 10 km pikkust turvatsooni.
Kuid siis võivad kurdid võtta raketid,
nagu Hamas Gazas või Hezbollah' Liibanonis,
ja hakata üle piiri tulistama.
USA peab nad teineteisest lahutama.
Dr Kedar, noogutasite nõustuvalt pead.
Türgi tegi kaua aega koostööd ISISega.
Nad ostsid neilt naftat.
Nad lasid kuulipildujatega sõidukeid läbi Türgi,
et nood võiksid vältida ohtlikke alu Süürias,
kui Alepposse suunduvad.
Türgi oli ISISega mestis aastaid.
Nad eitavad seda süüdistust,
kuigi kaitseminister Ya'alon ja venelased on sellele viidanud.
Ka USA ja NATO liikmesriigid, kes Türgit toetavad,
pole sellega eriti nõus.
Kui palju džihadiste välisriikidest, ka Iisraelist ja USAst,
tulid nn Türgi kuurortidesse
ja läksid hoopis Süüria džihaadipõldudele!
Türgi oli väravaks tuhandetele. Türgi tegi pikalt ISISega koostööd.
Nüüd peab Türgi maailma ees paremat nägu näitama,
sest avaldatakse survet jne.
Mina türklaste mängu ei usu. Türklased kaitsevad vaid oma huve,
mitte koalitsiooni, USA või teiste huve,
NATO nende hulgas.
See aitab ennustada, et peagi tuleb uus raund.
Räägime samal teemal uuesti
pärast järgmist vaenutegevuse peatamist.
Põhiprobleemid on endiselt lahendamata.
Kui vaadata, kes võidab, on asi veidi selgem.
Viimased kuus kuud on võitjaks olnud Venemaa.
Nad ootasid vaikselt Iraani lepingut, sisenesid septembris Süüriasse ...
Räägime kohe venelastest, aga hetkel veel kurdide dilemmast.
Õigupoolest türklaste dilemmast seoses kurdide vallutustega
ISISe pealetungi valguses põhjapiiril.
Ankara on esitanud selles vallas mitmeid nõudmisi
ja peab samas järgima vaenutegevuse peatamise lepingut.
Kurdide väed pole samuti ühtsed.
PYD on kõige olulisem sõjaline jõud,
keda Türgi kõige enam kardab
ja kelle suhtes ka USA-l vastakad hoiakud on.
Teised, mõõdukamad grupid, on rohkem seotud KRGga Iraagis,
kuid neid toetatakse vähem ja neil on vähem võimalusi vallutusteks.
Üks USA sõnumeid Türgile seoses selle vaherahuga oli: Praegu pole aeg.
Praegu on hea jõud lahutada ja tulevahetust vaos hoida.
Kui Süürias suurt manöövrit plaanite, võib see olukorda halvendada
ja röövida tähelepanu sõjalt ISISe vastu. Te jääte üksi.
See oli osa vaenutegevuse peatamise sõnumist Türgile.
Muide, kogu tegevus ei toimu maapinnal.
Sel pole kurdidega midagi pistmist,
kuid osa USA tegevusest ISISe vastu on küberrünnakud,
uus sõjapidamisvorm.
Nad tegutsevad pankade ja väejuhatuste vastu,
häirides nende tegevust.
Kui see on edukas, näeme võitluses suurt muutust.
Vaatleme ka saudide ja Türgi liitu,
mida oldi valmis looma ja kus tehti ühiseid manöövreid.
Samas ütles USA neile ära, nagu hr Boms äsja rääkis.
"Olete omapead. Meie tegutseme oma huvide järgi."
Kuidas Türgi sellesse suhtus,
kui peab kaitsma oma strateegilisi huve?
Ka Saudi Araabia liigutas oma vägesid,
mõningate raportite kohaselt rohkem kui teised,
kuid samas oli see pigem sõnavõtt kui sõjaline manööver.
Mis teie arvate?
Siin on kaks mõistatust. Üks on saudide otsustusprotsess.
Kes Riyadhis midagi otsustab? Me ei tea täpselt.
Näeme mingite protsesside tulemusi, kuid kindlalt ei tea.
Teine on Erdogan.
Ta proovib erinevaid, pooletoobiseid manöövreid.
Näiteks Iisraeli suhtes.
Ta on valmis kompromissile minema
ja laskma end maha rahustada.
Kuid ta keeldub viimast versta kõndimast
seoses Iisraeli nõudega,
et Hamasi peakorter Türgist välja aetaks.
On raske täpset poliitikat määratleda. On märke, on endeid,
kuid hetkel ei miskit konkreetset. - Dr Kedar?
Türgi ees on tõsine probleem.
Esiteks majanduse vallas.
Tänased Euroopa turud pole endised.
Türgi püüab leida viise gaasi saamiseks.
Aastaid sõltusid nad Venemaa gaasist.
Nad pole kindlad, et venelastelt edaspidi gaasi saavad.
Türgi muutub nüüd minu meelest
Iisraeli suhtes sõbralikumaks,
mitte armastusest meie vastu, vaid sündmuste pärast põhjas.
Sellises võrrandis, kus ollakse vaenujalal Iisraeliga
ja valitsevad pinged Venemaaga,
eelistavad nad suhteid Vahemere alal suhetele Musta mere ääres.
Kuidas on lood Saudi Araabiaga?
Kuidas koordineerivad nad koostööd Süüria vallas?
Mõned julgeolekuametnikud pidasid nende manöövrit meeleheiteks
mitte tegelikuks strateegiaks.
Saudide meelest on nad väga keerukas olukorras.
Raha, mille Iraan maailmalt saab, teeb saudidele suurt muret,
kuna nüüd läheb see Jeemenisse sõja jätkamiseks valitsuse vastu,
mida toetavad saudid.
Teiseks näevad nad Liibanonis toimuvat.
Saudi Araabia toetas Liibanoni, kuid nüüd on see Hezbollah' haardes,
kes võitleb Süürias nendega, keda toetab Saudi Araabia.
Lisaks ka saudide majandus.
Nende rahastusel ja nafta hinna muutmisel on piirid.
Nad alandasid hinda Iraani majanduse õõnestamiseks
ja ehk ka karistuseks USA-le seoses Iraani tuumalepinguga.
Kuid saudide rahavarudel on piirid.
Nende varud saavad otsa ja nad ei jaksa pikalt mängus olla.
Tuletaksin meelde, et Iisraeli Välisministeeriumi esindus
käis paari nädala eest Moskvas ning kohtus Lavrovi ja teistega.
Kohe lekkis välja,
et venelased pole rahul Türgi-Iisraeli lähenemisega.
Venelased jälgivad hoolega, mida Iisrael või Türgi teevad.
Kui neil on konkreetne arvamus, ütlevad nad selle välja.
See oli väga huvitav. Hr Boms? - Naaseme selle kõige stardijoonele.
Kui Erdogan alustas seda poliitikapeatükki
sõprusest naabritega, tahtis ta kindlustada,
et jääb Lähis-Idas oluliseks tegijaks. Tema katse nurjus.
Ta püüdis oma ideid parandada ja mõistis,
et liitlused on muutunud.
Venemaa on samas mängus edukas olnud.
Nad olid Iraani lepinguni vagusi ja tormasid välja siis,
kui mõned osapooled olid väsinud, ja saavutasid Süürias olulisi võite.
Saudid mõistavad, et kui USA midagi eriti ette ei võta
ja Türgi kaardid pole alati selged,
peab keegi end kehtestama ja venelastele vastu hakkama.
Seepärast kuulsime saudide välisministrilt,
et nad on valmis ja kaaluvad maaoperatsiooni.
Räägitakse turvatsoonidest ja saudide võimalikust rünnakust.
Saudidel on veel ressursse järel ja nad on motiveeritud.
Nad teavad, et kui nad ei tegutse,
on venelased ehk ainsad, kes seda teevad.
Seepärast võivad saudid veel mängu muuta.
Palju on räägitud
USA suutmatusest Lähis-Idas võimu hoida.
See võimuvaakum on üks tänaste sündmuste põhjuseid.
Kas vaenutegevuse peatamise lepingu vahendamine USA poolt,
kes oli selles üks juhtelemente, oli tegelikult seisukohavõtt?
Dr Boms kasutas sõna "väsinud".
Süüria kohalikud tegijad on oma jõuvarud lõpuni kasutanud.
Ilma välise abita ei suuda võita ei opositsioon ega Assadi valitsus.
Seepärast peavad nad kuuletuma USA või Venemaa käskudele.
USAst ja Venemaast on saamas rivaalid
vähemalt Euroopa tasandil.
Lähis-Idas on nad siiski partnerid,
vastupidiselt külma sõja ajale.
Nemad dikteerivad Süüria pooltele poliitilise lahenduse vormi.
Saateaeg on otsakorral. Kiire vastus, hr Kedar,
ja kuidas olukord teie arvates areneb?
Süüria vaherahu kestab vaid seni,
kuni pooled on jõudnud hinge tõmmata.
Lahingud on kestnud katkematult viis aastat!
Vaja on täiendada lahingumoona, parandada relvi ja positsioone.
Nad vajavad seda aega, et uuesti lahinguks valmistuda.
Kui üks pool otsustab jätkata, vaherahu lõpeb.
Dr Boms?
Mainiksin humanitaaraspekti.
Unustame hetkeks geopoliitika.
Paari nädala eest uuendati ohvrite arvu.
Viimase viie aastaga on hukkunud üle 500 000 inimese.
Põgenikke on üle 13 miljoni.
Relvarahu ajal on suremus langenud 250-lt 50-le päevas.
Ees on pikk tee.
Kohalik humanitaarkriis on globaalse mastaabiga.
Keegi ilmselt ei võida ja seis jääb viiki,
Assad ehk saab tänu Putinile paar punkti rohkem.
See oli väga informatiivne lause.
Süüriat riigina enam ei eksisteeri. - Tõesti paistab nii.
Aitäh, dr Kedar ja Amir Oren!
Aitäh, dr Boms!
Vaatajatega kohtume järgmine nädal!
Kui äsjane saade teile meeldis,
siis TV7 Iisraeli tööd saab toetada
ekraanil nähtavate kanalite kaudu.
Jeruusalemma Stuudio ja teised saated
valmivad tänu teie annetustele.
Tõlge: Monika Jaaguri