Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon!
Vuosi 2015 on ollut tapahtumarikas Israelissa ja koko Lähi-idässä.
Keskustelimme viime kerralla vuoden tapahtumista ja jatkamme sitä tänään.
Tänään keskitymme Lähi-idän tapahtumiin. Vieraana on -
Kansallisen turvallisuuden laitoksen tutkija Owen Alterman, tervetuloa.
TV7:n analyytikkona toimii Amir Oren. Tervetuloa.
Tervetuloa myös professori Hillel Frisch, -
Lähi-idän asiantuntija Begin―Sadat-keskuksesta.
Ensimmäinen aiheemme on ollut paljon pinnalla -
kansainvälisesti ja Lähi-idässä.
Se on Iranin ja P5+1-maiden heinäkuussa saavuttama sopimus.
Iranin taloutta kahlehdittiin, -
jotta se ei kykenisi valmistamaan ydinasetta. Herra Oren, olkaa hyvä.
Lähi-itä on muutostilassa. Vuosi 2015 on ollut muutoksen aikaa.
Vuoden alussa Iranin ydinohjelma oli asialistojen kärjessä.
Vuoden lopussa ISISin voitaneen sanoa olleen etusijalla -
ja Iranin siirtyneen taustalle.
Sopimuksella saatiin jäädytettyä Iranin ydinasetavoitteet -
useiksi vuosiksi, ehkä kymmeneksikin.
Mutta huolia on yhä ilmassa Iranin politiikasta Lähi-idässä.
Juuri nyt ydinohjelmasta ei olla huolissaan.
Herra Alterman. - Aihe hallitsi uutisointia vuonna 2015.
Aihe oli erittäin tärkeä erityisesti Israelissa.
Se ei kuitenkaan ole loppuun käsitelty. Sopimuksen toimeenpano -
on vielä edessä, ja sopimuksessa on monia epävarmuuksia.
Toimeenpanotavan määrittää pitkälti, miten osapuolet tulkitsevat sopimusta.
Villi kortti on vuonna 2017 virkaan astuvan USA:n hallinnon tulkinta.
Professori Frisch. - Valtioiden näkökulmasta, -
niin Israelille kuin arabimaille, Iranin kysymys -
on paljon tärkeämpi ja vaarallisempi kuin mikään ei-valtiollinen järjestö.
Se on käsittääkseni Israelin virallinen näkemys ja minusta oikea näkemys.
Vuonna 2015 oli kolme päähuolenaihetta.
Erityisesti Iranin ja P5+1-maiden sopimus -
oli osa kansainvälisen yhteisön ja Israelin huolta -
kilpavarustelusta yleisesti ja tarkemmin ydinaseiden osalta.
Kolmea päävaaraa ei silti ole estetty.
Yksi niistä on Iranin ja Saudi-Arabian kamppailu Lähi-idästä.
Toinen on sunnien ja šiiojen kamppailu.
Kolmas on ISIS, sekä kansainväliset suurvallat, -
joilla on omat strategiset intressinsä Lähi-idässä.
Keskitytään ensin Iraniin ja Saudi-Arabiaan, -
jotka taistelevat intressejään koskevista maa-alueista -
Syyriassa, Irakissa ja Jemenissä.
Aloitetaan Syyriasta. Herra Oren, olkaa hyvä.
Olette aivan oikeassa Saudi-Arabiasta ja Iranista, -
Persian- tai Arabianlahden kilpakumppaneista.
Kummassakin maassa kotimaan- politiikka näyttelee tärkeintä osaa.
Saudi-Arabiassa on uusi vaikkakaan ei nuori kuningas, kuningas Salman.
Siellä on uusi porras, -
30-vuotiaiden nouseva uusi sukupolvi puolustusministeriössä.
Tänä syksynä öljyn hinta -
on vaikuttanut Lähi-idän valtiontalouksiin.
Iranissa presidentti Ruhani taistelee -
vallankumouskaartia ja muita ekstremistejä vastaan.
Emme myöskään tiedä, -
kuka nousee ajatollah Ali Khamenein seuraajaksi ja milloin.
Kaikki tämä vaikuttaa tietysti Syyriaan.
Presidentti Assadin hallinto taistelee selviytyäkseen.
Assadin suurin tukija Venäjä on jo antanut ymmärtää olevansa valmis -
uhraamaan Assadin saadakseen pitää jalansijansa Syyriassa.
Herra Alterman. - Saudien ja Iranin vihamielisestä kilpailusta -
puhutaan paljon hyvästä syystä. Se on hallitsevin Lähi-idässä.
Toinen kilpailu on piilossa: Venäjän ja Iranin kilpailu.
Ne näyttävät liittolaisilta, mutta pinnan alla Venäjä yrittää -
syrjäyttää Iranin Assadin ja tämän hallinnon päätukijana.
Se yrittää heikentää Iranin vaikutusvaltaa Syyriassa.
Iran ei pidä siitä muttei voi sille juuri mitään.
Tämä piilevä kilpailu lienee vuonna 2016 paljon enemmän pinnalla.
Professori Frisch. - Ongelmallisinta Iranin ja Saudi-Arabian jännitteissä -
on niiden epäsymmetrisyys.
Saudeilla ei ole juuri muuta kuin pehmeää valtaa -
eli rahaa. Se voi toimia välikäsien kautta.
Iran on mahtava valtio.
Sen väkiluku on neljä kertaa suurempi kuin saudien -
ja sillä on teollista infrastruktuuria.
Niiden vihollisuuden epäsuhtaisuus -
tekee asiasta niin tulenaran ja ongelmallisen.
Saudien kannalta konflikti on kuolettava.
He ovat varmoja, -
että Iran aikoo tuhota Saudi-Arabian ja muut Persianlahden valtiot.
Sekä Saudi-Arabia että Iran käyttävät välikäsiä Lähi-idän sodissa.
Esimerkiksi Iran tukee Jemenin huthikapinallisia.
Jemenissä on syrjäytetyn presidentin...
Abdrabuh Hadi. - Presidentti Hadin hallinto.
Hän on syrjäytetty presidentti mutta Saudi-Arabia tukee häntä.
Saudi-Arabia on pyrkinyt palautta- maan Jemenin hänen hallinnolleen.
Lisäksi on Irak, missä šiiat ja sunnalaiset kamppailevat.
Samanlaista on Syyriassa. Herra Oren, miten tämä sijaissota etenee?
Kaikki alkoi, kun britit vetäytyivät Jemenin Adenista 1960-luvun lopulla.
Kaikki jätettiin oman onnensa nojaan.
Egypti oli silloin puuttunut Jemenin tilanteisiin -
vallankumouksellisten puolella.
Nyt Egypti ei ole samanlainen tekijä Persianlahden politiikassa.
Irak, jonka mainitsitte, ei toimi valtiona tällä hetkellä.
Iranilla on paljon sanottavaa siitä, -
mitä Etelä-Irakissa šiialaisella Basran alueella tapahtuu -
ja siitä mitä Syyriassa tapahtuu.
Sen sijaan, että Persianlahdella vastakkain olisivat Iran ja Irak, -
vastakkain ovat Iran ja heikko mutta rikas Saudi-Arabia.
Ja Iran dominoi sijaissotia.
Kysymys kuuluu, pysyykö Iran mahtavana osapuolena Syyriassa, -
kun se on kärsinyt niin paljon tappioita.
Hiljattain on kuultu, että Iran on menettänyt kymmeniä sotilaita.
Toki Persianlahden sodassa se menetti satojatuhansia.
Juuri nyt sen pitää ottaa huomioon Iranin yleinen mielipide.
Iran saattaa siis perääntyä sijaissodasta -
ainakin lähettämiensä jalkaväkipataljoonien osalta.
Herra Alterman. - Mukaan tulee lisäksi Venäjä.
Ongelmakysymys Syyrian sodassa on se, että kaikilla osapuolilla -
on erilaiset odotukset sodan lopputuloksesta, -
mikäli he jatkavat taistelua. Siksi neuvotteluilla ei päästä ratkaisuun.
Jos kaikki olisivat yhtä mieltä sodan lopputuloksesta ja maan jaosta, -
osapuolet voisivat sopia asioista taistelematta.
Mutta koska lopputuloksesta ollaan erimielisiä, sota jatkuu -
ja Syyrian miljoonien ihmisten tragedia jatkuu.
Professori Frisch. - Ainoa toivo on siinä, -
että Syyria, Iran ja Venäjä ovat ottaneet liikaa harteilleen valtioina.
Etenkin Venäjä. Venäjän talous on Italian kokoluokkaa.
Venäjän panostus Syyriaan ei ole kestävää.
Siltä loppuu aika ja raha.
Tämä ei ole ensimmäinen kerta. 1960- ja 70-luvuilla kävi samoin.
Uskomatonta, että Venäjä toistaa saman virheen kahteen kertaan.
Iran on myös haukannut liian ison palan. Se joutuu perääntymään.
Siinä on heikkojen arabivaltioiden toivo.
Pitkällä tähtäimellä ne kestävät pisimpään, sillä niillä on rahaa.
Vastustavilla valtioilla ei ole samaa sisukkuutta.
Herra Oren, mainitsitte aiemmin öljyn.
Talous on merkittävä osa, ellei merkittävin osa Lähi-idän tapahtumia.
Miljardeja dollareita palautetaan Iranin kirstuihin.
Samalla pehmeät vallat heikkenevät, kuten professori Frisch määritteli -
Saudi-Arabiaa ja muita Persianlahden maita. Miten tämä näkyy?
Lähi-idässä käydään useita väsytyssotia yhtä aikaa.
Kuten professori Frisch mainitsi, se ei ole kestävää.
Kysymys kuuluu, kuka on sisukkain.
Kykenevätkö USA:n tukemat joukot eli kurdit ja muut siihen?
Saako ISIS kerättyä edelleen rahaa -
miehittämiensä alueiden onnettomilta ihmisiltä?
Näemme luultavasti jonkinlaisen kahden liittouman sulautumisen, -
USA:n johtaman ja Venäjän johtaman liittouman.
Ne etsinevät optimaalista ratkaisua.
Se on totta, ettei kriisille ole ideaalista poliittista ratkaisua.
Mutta jos kaikki osapuolet luopuvat joistakin vaateistaan, -
he voivat löytää välttävän mallin, johon kaikki voivat yhtyä.
Herra Alterman. - Tämä on kiintoisa seikka.
Jos Venäjä ja Iran ymmärtävät ottaneensa liikaa harteilleen -
tai alkavat arvioida osallisuuttaan uudelleen, niiden odotukset -
sodan lopputuloksesta saattavat alkaa lähentyä saudien, USA:n, kurdien -
ja jopa ISISin odotuksia ja Syyrian kapinallisryhmien odotuksia.
Jos odotukset lähentyvät toisiaan, -
neuvoteltu ratkaisu muuttuu mahdolliseksi.
Niin voi tapahtua vuonna 2016, jos valtiot arvioivat kantansa uudelleen.
Venäjän, Iranin ja Syyrian akseliin pitäisi lisätä Hizbollah.
Aivan. Professori Frisch. - Lisäisin huomioon jotakin.
Koska ISIS kutsuu itseään valtioksi, se on jo halukas neuvottelemaan.
Esimerkiksi Osama bin Laden vastusti jyrkästi valtiojärjestelmää.
Hän ei ikinä kutsunut mitään omista- maansa tai organisoimaansa valtioksi.
Se, että ISIS antoi itselleen nimen -
ad-daula al-islāmiyya ("islamilainen valtio"), -
tarkoittaa, että se on käytännössä lahjottavissa tulevaisuudessa.
Luulen, että se tahtoo korjata Sykes―Picot-sopimuksen.
Sopimuksen ongelma oli se, että se jakoi Syyrian ja Irakin.
Se antoi Irakin sunnavähemmistölle, -
ja Syyriassa alaviittivähemmistö ― eli šiialaisuuteen kallistuva vähemmistö ―
nousi hallitsemaan sunnalaista enemmistöä.
ISIS saattaisi oikaista asiat.
Se saattaisi olla tulevaisuuden sunnavaltio, -
joka jakaa Syyrian etnisiin vähemmistöihinsä -
ja tekee pitkälti saman myös Irakissa.
Professori katsoo asiain valoisaa sunnalaista puolta.
Se on todellakin iso puoli Lähi-idän demografiassa.
Joka tapauksessa ISIS oli keskipisteessä vuonna 2015.
Se aloitti toimintansa, -
sen jälkeen kun al-Qaidan johtaja Osama bin Laden tapettiin.
Siitä syntyi ISIS-järjestö, ad-daula al-islāmiyya fi al-Iraq wa ash-Sham.
Se on herättänyt kiinnostusta al-Qaidan jäsenien -
ja muiden islamistiryhmien keskuudessa liittyä järjestöön.
ISISin tavoitteet ovat selvät. Lopulta se pyrkii valtaamaan koko Lähi-idän.
Wilayat Sinai eli Siinain provinssi -islamistijärjestö -
toimii Egyptin Siinailla ja Libyassa. Muitakin ryhmiä on.
Ne kaikki ovat silti pikemminkin ISISin piirikuntia.
Keskitytään hetkeksi tähän aiheeseen.
Kaikkein vaarallisin osa koko asiaa ovat ulkomaiset taistelijat, -
jotka palaavat Eurooppaan tai USA:han.
Toimintaa ohjaava ajatus on "innosta, älä vehkeile".
Ei tarvita järjestöä, valtavia asevarastoja eikä räjähteitä, -
jotka lähetetään diplomaattipostissa jonnekin.
ISISillä on ihmisiä, jotka voivat hankkia omat aseensa, -
kalashnikovinsa ja räjähteensä ja toteuttaa terrori-iskuja.
Ne saavat väestön paniikkiin ja valtiot vastaamaan hysteriassaan tavalla, -
jolla ISIS saa voiton PR-sodassa, ellei jopa tuntuvaa voittoa.
Se vuorostaan saa hallitukset -
hyökkäämään ISISiä vastaan sen kotikentällä.
Tähän mennessä emme ole nähneet todellista maaoperaatiota -
al-Qaidaa ― tarkoitan ISISiä vastaan. Se saatetaan nähdä vuonna 2016.
Päättäväisyys vastustaa ISISiä on vahvistunut Pariisin iskujen -
ja muiden Euroopassa ja USA:ssa tapahtuneiden iskujen jälkeen.
Herra Alterman, miten suuremmat vallat, -
kuten Venäjä, USA, Saksa ja Ranska käsittelevät asiaa Lähi-idässä?
Ongelmassa on kaksi kokonaisuutta.
Yksi on ISIS-järjestö, joka on moninkertaistaja.
Koska se hallitsee maa-alueita ja luonnonvaroja, -
se kykenee tekemään asioita, joita muut ryhmät eivät kykene tekemään.
Mutta ääri-islamin ongelma, islamin ja lännen konflikti -
yksinäisten susien terrorismi, teknologian leviäminen ja se, -
että yksilöt pääsevät helpommin käsiksi keinoihin toteuttaa iskuja, -
nämä ongelmat eivät ole katoamassa, vaikka ISIS kukistettaisiin huomenna.
Ulkovallat yhdistävät voimiaan ISISiä vastaan, -
eikä ISIS tunnu löytävän tukea mistään.
Vaikka se voitettaisiin huomenna, uhka muuttuisi joksikin muuksi.
Se on tämän taistelun todellinen ongelmakysymys ja haaste.
Aivan. Professori Frisch, tämä on hyvin pätevä ja usein esitetty kysymys.
Päätaistelu on ääri-ideologiaa vastaan -
monien viranomaisten ja asiantuntijoiden mukaan, -
ei itse järjestöjä vastaan.
Miten kansainvälinen yhteisö käsittelee ongelmaa Lähi-idässä -
sen sijaan että käyttäisi vain kovaa valtaa siellä?
Se on valtava ongelma. Arabivaltioiden koululaitoksissa -
tai missä tahansa muslimikoululaitoksessa, -
yksityisissä muslimikoululaitoksissa lännessä, -
opetetaan pohjimmiltaan ISISin päätavoitteita -
valtioiden koulujen opetusohjelmassa.
Tämä ongelma on kaikkein suurin -
Saudi-Arabiassa.
Siksi suuressa yleisössä useimpien arabien mielipide ISISistä -
on hyvin monitulkintainen.
Eivät he tahdo elää teokratiassa, -
joka pakottaa rukoilemaan viisi kertaa päivässä.
Mutta ei ISISiä vastaan osoiteta mieltäkään.
Miksi mielenosoituksia ei ole?
Koska ISISin perustavoitteet ovat tavoitteita, -
jotka he ovat oppineet peruskoulussa -
islamilaisen kansan jaloina tavoitteina.
Asian käsittelystä tulee vaikeaa.
Saudihallinto on vasta nyt alkanut kehittää -
keskitasoista islamia.
Valtioiden koulujärjestelmät ovat uskonnollisia koulujärjestelmiä.
Arabimaailmassa ei ole olemassakaan maallista opetusjärjestelmää.
Perusajatusten muuttaminen vie aikaa. Yksinkertaista ratkaisua ei ole.
Seuraavaksi... Yksi lause.
Ongelmana on myös hallitusjärjestelmä.
USA:ssa sekä Bushin että Obaman hallinnot -
pitivät korruptoituneita, autoritäärisiä hallintoja muinaismuistoina.
Ne yrittivät viedä demokratiaa Lähi-itään.
Kas vain, ainoat hallinnot, jotka ovat kyenneet pysymään vallassa, -
ovat monarkiat, kuten Saudi-Arabia ja Jordania. Sekin on tilapäistä.
Emme tiedä, pitääkö se paikkaansa enää vuonna 2016.
Lähi-idässä demokratiaa kohti siirtyminen on epäonnistunut.
Tämä on kiintoisa asia. Siirrytään silti seuraavaan maahan: Egyptiin.
Olemme puhuneet koulujärjestelmästä.
Presidentti Abdel Fattah al-Sisi on käynyt vaalit läpi -
ja samalla yrittänyt tehdä muutoksia koulujärjestelmään -
ja poistaa islamilaista ääriajattelua opetussuunnitelmasta.
Egypti on myös kamppaillut sekä Muslimiveljeskunnan -
että ISISiin kuuluvan Siinain provinssin ekstremistien kanssa.
Miten asiat ovat kehittyneet vuoden 2015 aikana?
Israelin näkökulmasta, jos al-Sisin kaltainen johtaja olisi ollut -
myös Libanonissa, Jordaniassa ja Saudi-Arabiassa Egyptin lisäksi, -
olisimme olleet onnellisia.
Al-Sisi yleni armeijan rivien kautta valtaan.
Hän arvostaa Israelin sotilaallista johtoasemaa ja osaa tehdä -
yhteistyötä kanssamme. Turvallisuus- ja tiedusteluyhteistyö on erinomaista.
Haluamme kaikkien muiden matkivan häntä.
Herra Alterman, al-Sisi on toiminut strategisesti -
panostamalla useisiin asioihin.
Ensimmäisenä hän pyrki perustamaan diplomaattisia suhteita Venäjään -
sekä taloudellisella että sotilaallisella tasolla.
Hän rakensi uuden Suezin kanavan vanhan rinnalle.
Selvästi hän pyrkii rakentamaan vakaan Egyptin.
Samalla hän taistelee äärijärjestöjä vastaan.
Ne yrittävät syrjäyttää hänet ja muut- taa Egyptin islamilaiseksi hallinnoksi.
Se oli syrjäytetyn presidentti Mursin tavoite.
Mursi julisti melko selväsanaisesti tavoittelevansa islamilaista Egyptiä.
Olkaa hyvä. - Kaikki tuo on tärkeää, mutta Israelissa ja muualla -
pidetään Egyptiä tai ainakin Siinaita väärin terroristileirinä, jolla on maa,-
samoin kuin Irania ydinohjelmana, jolla on maa.
Egyptin tarina ei kerro al-Sisistä, -
Muslimiveljeskunnasta tai Siinain provinssista.
Egypti on elintärkeä talouden, demografian, urbanisaation, -
luonnonvarojen käytön ja ilmastoasioiden suhteen.
Kaikki 2000-luvun koko maailman suuret haasteet kohtaavat Egyptissä.
Ne kysymykset määrittelevät Egyptin tulevaisuuden, -
ei se, mitä al-Sisi, Muslimiveljeskunta tai ISIS minäkin päivänä tekee.
Syvemmät kysymykset ja niiden hoito hallinnoissa merkitsee.
Sinä al-Sisi astuu kuvaan.
Saatte vuoron professori Frischin jälkeen.
Egypti on väkiluvultaan suurin arabivaltio -
ja se on ollut johtava arabivaltio monia vuosia.
Kun Mubarak syrjäytettiin, se muuttui. Sen jälkeen on tapahtunut paljon.
Vuonna 2015 pyrittiin toden teolla hankkimaan Egyptille jälleen -
johtava asema arabimaailmassa. Miten näette asian?
Koti- ja ulkomaanasiat esiintyvät aina jossakin suhteessa toisiinsa.
Jos kotimaassa on liikaa taakkoja harteilla, -
valtaa ei voi heijastaa ulospäin.
Kaikki odottavat Intiasta supervaltaa, mutta ei siitä tule koskaan sellaista, -
koska sillä on kotimaassa liikaa ongelmia, jotka pitää käsitellä ensin.
Sama pätee Egyptiin. Egypti ei ole enää tärkeä geostrateginen tekijä, -
koska se taistelee hengestään kotimaassa.
Olen täysin samaa mieltä herra Altermanin analyysista, -
että kotimaan ongelmat painavat eniten.
Egypti on vertauskuvallinen kaikista suurista kolmannen maailman maista.
Venäjän suhteen Egypti tietää, -
että ainoat, joilla on rahaa ja taitotietoa, ovat länsimaat.
Kaikki tunnustelut Venäjän suuntaan -
on tarkoitettu vain herättämään lännen huomiota.
Toivon al-Sisille hyvää. Asiat eivät ole kovin hyvin.
Hän palaa ajassa taaksepäin, kun hänen pitäisi katsoa eteenpäin.
Toivottavasti hän hoitaa asiat oikein.
Viimeinen kommentti tästä. - Teoillaan tai tekemättä jättämällä -
al-Sisi käänsi Mursin toimintatavat päälaelleen, ja se vaikutti Turkkiin.
Turkki on nyt kokenut Venäjän hyökkäyksen myös, -
ja siksi sen täytyi pehmentää politiikkaansa Israelia kohtaan.
Dominoefekti on syntynyt.
Vaikkei al-Sisi kykenisi painimaan raskaammassa sarjassa, -
hänellä on silti epäsuoraa vaikutusta muihin osapuoliin Lähi-idässä.
Seuraava aiheemme onkin Venäjän ja Turkin suhteet.
Ne ovat kauhistuttavassa tilassa, ja sekin on vähättelyä.
Herra Oren, miten näette asian?
Ajassa on tosiaan palattu taaksepäin 1800-luvulle.
Vanha geopolitiikka on valloilla Venäjän ja Turkin -
ja Saksan ja muiden välillä.
Erdoganin täytyy kohdata tosiasiat. Hän ei paini Putinin sarjassa.
Yksi lause, herra Alterman.
Kuuntelin kerran turkkilaista ulkopolitiikan analyytikkoa.
Hänelle sanottiin: "Väitätte ulkopolitiikan menestykseksi sitä, -
ettei naapurien kanssa ole ongelmia. Mutta niitä on monien kanssa.
Miksi pidätte sitä menestyksenä?" Hän vastasi: "Kurdien takia."
Jos kaikki Turkin ongelmat muiden maiden suhteen laitettaisiin yhdelle -
ja sen menestys kurdisuhteiden käsittelyssä toiselle puolelle, -
kurdiasia painaisi enemmän kuin muut yhteensä.
Se pysynee totuutena myös vuonna 2016.
Professori Frisch, yksi lause. - Erdoganin täytyy katsoa taaksepäin -
Kemal Atatürkiin ja oppia häneltä.
Ongelmat ovat kotimaassa. Ne pitää ratkaista.
Pitää unohtaa ajatus valta-asemasta Lähi-idässä.
Valitettavasti aikamme päättyy.
Monia aiheita jäi meiltä käsittelemättä, kuten pakolaisasia.
Sekin vaarantaa länttä, että miljoonat ihmiset pakenevat Lähi-idästä länteen.
Tahdon kuitenkin kiittää teitä. Kiitos, professori Frisch.
Herra Alterman, tämä oli ilo.
Herra Oren, kiitos koko vuodesta 2015.
Ja hyvää uutta vuotta! - Sitä juuri.
Kiitos paljon katsojille! Shalom.
Olet juuri katsonut Jerusalem studio -ohjelman.
Mikäli ohjelma oli sinusta antoisa, voit tukea Heaven TV7 Jerusalemia.
Soita 0600-10077 tai käytä ruudun viitenumeroa.
Lahjoittaa voi myös PayPalin kautta.
Lahjoituksesi mahdollistaa Jerusalem studion.
Suomennos: Maija Tuukkanen