JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
2015. a on olnud sündmusterikas nii Iisraeli kui regiooni jaoks.
Ülevaate tegemiseks pühendasime nii eelmise kui tänase saate
möödunud sündmuste meenutamiseks ja analüüsimiseks.
Täna keskendume regionaalsele aspektile.
Stuudios on hr Owen Alterman,
Riikliku Julgeoleku UurimisInstituudi teadlane,
TV7 analüütik Amir Oren
ja prof Hillel Frisch, Lähis-Ida ekspert Begin Sadati Keskusest.
Alustame teemaga, mis on olnud kõneaineks
nii rahvusvahelise kui regionaalsel aspekti puhul -
Iraani ja P5+1 kokkuleppe saavutamine juulis
seoses Iraanile kehtestatud majanduspiirangutega,
et takistada tal tuumarelva arendada. Palun, Amir.
Lähis-Ida on pidevas muutumises. 2015 on olnud üleminekuaasta.
Aasta algul oli Iraani tuumaprogramm kõige olulisem teema,
nüüd, aasta lõpus, on olulisim teema ehk ISIS.
Iraan on jäänud tahaplaanile.
Lepingul õnnestus külmutada Iraani tuumapürgimused,
võimalik et kümneks aastaks.
Kuid säilivad mitmed mured
seoses Iraani poliitikaga regioonis.
Kuid tuumateema pole hetkel peamine. - Hr Alterman?
Pole kahtlust, et see teema domineeris aasta uudistepealkirjades,
eriti siin Iisraelis.
Kuid see pole lõpetatud. Ees on lepingu rakendamine.
Lepingus on palju mitmemõttelisusi
ja selle rakendamine sõltub paljuski poolte tõlgendustest
ning kuidas USA uus valitsus alates 2017. a seda loeb.
Prof Frisch? - Iisraeli ja araabiamaade seisukohast
on Iraani teema palju tähtsam ja surmavamate tagajärgedega
kui ükski mitteriiklik organisatsioon.
See on Iisraeli ametlik seisukoht ja usun, et see on õige.
On olnud kolm peamist mureteemat.
P5+1 lepingu saavutamine Iraaniga
oli osa rahvusvahelisel areenil tõstatatud küsimusest
tuumarelvastumise ja üldse võidurelvastumise kohta.
Kolme põhiohtu pole siiski elimineeritud.
Üks neist on Iraani ja Saudi Araabia võitlus Lähis-Ida üle.
Teine on sunniitide ja šiiitide võitlus.
Kolmas on ISIS, ja lisaks suurriigid,
kellel on Lähis-Idas omad strateegilised huvid.
Keskendume esmalt Iraanile ja Saudi Araabiale,
kes võitlevad neid huvitavate territooriumide eest
Süürias, Iraagis ja Jeemenis.
Alustame Süüriast. Palun, hr Oren.
Teil on õigus Saudi Araabia ja Iraani suhtes,
kes on Pärsia ehk Araabia lahe rivaalriigid.
Mõlemas riigis on põhirõhk sisepoliitikal.
Saudi Araabias on uus, kuigi mitte noor, kuningas Salman.
Neil on kaitseministeeriumis uus ešelon -
tõusev 30-aastaste põlvkond.
Sügisel mõjutas nafta hind
Lähis-Ida riikide majandusi.
Iraanis võitleb president Rouhani
Revolutsioonikaarti ja teiste ekstremistidega.
Samuti ei tea me,
kes ja millal tõuseb võimule ajatolla Ali Khamenei järel.
Kõik see mõjutab muidugi ka Süüriat.
President Assadi valitsus võitleb ellujäämise eest.
Assadi suurim toetaja Venemaa viitas juba valmisolekule
ohverdada Assad, et säilitada Süürias oma positsioonid.
Hr Alterman? - Saudide ja Iraani vaenuvõitlus
on kõneaineks heal põhjusel. See on Lähis-Ida domineerivaim.
Teine võitlus käib varjus - võitlus Venemaa ja Iraani vahel.
Nad näivad liitlastena, kuid pinna all püüab Venemaa
lükata kõrvale Iraani Assadi ja selle režiimi põhitoetajana.
Püütakse nõrgendada Iraani mõjuvõimu Süürias.
See ei meeldi Iraanile, kuid midagi pole teha.
Järgmisel aastal kuuleme sellest varjatud võitlusest ilmselt rohkem.
Prof Frisch. - Problemaatilisim Iraani ja Saudi Araabia pingetes
on nende asümmeetrilisus.
Saudidel pole suurt midagi peale pehme võimu
ehk raha. Nad võivad tegutseda käepikenduste kaudu.
Iraan on võimas riik.
Nende rahvaarv on saudidest neli korda suurem
ja neil on tööstuslikku infrastruktuuri.
Nende vaenu asümmeetriline loomus
muudab olukorra tuleohtlikuks ja problemaatiliseks.
Saudide prespektiivist on konflikt surmava loomusega.
Nad on veendunud,
et Iraan tahab hävitada Saudi Araabia ja teised Pärsia lahe maad.
Nii Saudi Araabia kui Iraan kasutavad regiooni sõdades käepikendusi.
Iraan, näiteks, toetab Jeemeni houthi mässulisi.
Jeemenis on võimult tõugatud presidendi ...
Abd Rabbuh Hadi. - President Hadi valitsus.
Ta on võimult tõugatud, kuid Saudi Araabia toetab teda.
Saudi Araabia on püüdnud Jeemenit tema valitsusele tagastada.
Lisaks on Iraak, kus võitlevad šiiidid ja sunniidid.
Samamoodi on ka Süürias. Hr Oren, kuidas see käepikendussõda edeneb?
Kõik algas brittide taandumisega Jeemeni Adenist 1960. a-te lõpul.
Kõik pidid ise hakkama saama.
Egiptus sekkus tollal Jeemeni sündmustesse
revolutsionääride poolel.
Nüüd pole Egiptus Pärsia lahel enam samasugune tegija.
Mainitud Iraak ei toimi hetkel riigina.
Iraanil on palju öelda selle kohta,
mis toimub Lõuna-Iraagis, šiiitlikus Basra regioonis,
ja Süürias toimuva kohta.
Iraani ja Iraagi asemel on Pärsia lahel vastamisi Iraan
ja nõrk, kuid rikas Saudi Araabia.
Ja Iraan domineerib käepikendussõdu.
Küsimus on selles, kas Iraan jääb Süürias võimsaks tegijaks,
kui ta on kandnud nii palju kaotusi.
Hiljuti kuulsime, et Iraan on kaotanud kümneid sõdureid.
Pärsia lahe sõjas kaotasid nad muidugi sadu tuhandeid.
Praegu peavad nad arvestama Iraani avaliku arvamusega.
Iraan võib käepikendussõjast taanduda,
vähemalt saadetud jalaväepataljonide osas.
Hr Alterman. - Lisaks tuleb mängu ka Venemaa.
Probleemküsimus Süüria sõjas on see, et kõigil osapooltel
on sõja lõpptulemuse suhtes erinevad ootused,
kui võitlused jätkuvad. Seepärast lahenduseni ei jõutagi.
Kui kõik oleksid sõja lõpptulemuse ja maa jagamise suhtes üht meelt,
võiksid pooled leppida kokku ilma võitluseta.
Kuid erimeelsuste tõttu lõpptulemuse suhtes sõda jätkub
ja jätkub ka miljonite süürlaste tragöödia.
Prof Frisch. - Ainus lootus on selles,
et Süüria, Iraan ja Venemaa on riikidena liiga suure tüki ampsanud.
Eriti Venemaa. Vene majandus on võrreldav Itaaliaga.
Venemaa panus Süürias pole jätkusuutlik.
Neil saavad otsa aeg ja raha.
See pole esimene kord. Sama juhtus ka 1960. ja 70. aastail.
Uskumatu, et Venemaa teeb sama vea kaks korda.
Ka Iraan on liiga suure tüki haaranud ja peab taanduma.
Selles ongi nõrkade araabiamaade lootus.
Pikas perspektiivis peavad nad kauem vastu, sest neil on raha.
Oponeerivatel riikidel aga pole samasugust vastupidavust.
Hr Oren, mainisite varem naftat.
Majandusel on Lähis-Ida sündmustes tähtis, kui mitte tähtsaim roll.
Iraani kassadesse tagastatakse miljardeid dollareid.
Pehmed võimud aga nõrgenevad,
nagu prof Frisch Saudi Araabiat ja teisi Pärsia lahe riike määratles.
Kuidas see toimub?
Lähis-Idas käib simultaanselt mitu kurnamissõda.
Nagu prof Frisch mainis, pole see jätkusuutlik.
Küsimus on: kes peab kauem vastu.
Kas USA toetatud väed ehk kurdid ja teised suudavad seda?
Kas ISIS kogub endiselt raha
okupeeritud alade õnnetutelt inimestelt?
Näeme ilmselt mingisugust kahe koalitsiooni sulandumist,
USA ja Venemaa juhitud koalitsioonide sulandumist.
Nad näivad otsivat optimaalset lahendust.
See on tõsi, et kriisile pole ideaalset poliitilist lahendust.
Kuid kui kõik pooled loobuvad mõnedest nõudmistest,
võivad nad leida valemi, mida kõigil on lihtne toetada.
Hr Alterman. - See on huvitav fakt.
Kui Venemaa ja Iraan mõistavad, et on liiga suure tüki ampsanud,
või hindavad oma osaluse ümber, võivad nende ootused
sõja lõpptulemuse suhtes läheneda saudide, USA ja kurdide omale
ning isegi ISISe ja Süüria mässuliste ootustele.
Kui ootused lähenevad,
muutub lahenduse leidmine kõnelustel võimalikuks.
See võib juhtuda 2016. a, kui riigid oma seisukohti revideerivad.
Venemaa, Iraani ja Süüria teljele tuleks lisada Hezbollah.
Täpselt. Prof Frisch. - Mainiksin veel üht asja.
Kuna ISIS nimetab end riigiks, on ta juba valmis läbi rääkima.
Näiteks Osama bin Laden oli jõuliselt riigisüsteemi vastu.
Ta ei nimetanud kunagi ühtki oma omandit ega organisatsiooni riigiks.
See, et ISIS võttis endale nimeks
ad-daula al-islāmiyya ('islamiriik'),
tähendab, et see on tulevikus praktiliselt äraostetav.
Arvan, et ta tahab parandada Sykes―Picot' lepingut.
Selle probleemiks oli Süüria ja Iraagi jagamine.
See andis Iraagi sunni vähemusele
ja Süürias tõusis alaviitide vähemus, ehk šiiitlusse kalduv vähemus,
valitsema sunni enamuse üle.
ISIS võib seda korrigeerida.
See võib tulevikus saada sunni riigiks,
mis jagab Süüria rahvusvähemusteks
ja teeb ilmselt sama ka Iraagis.
Prof näeb asju "sunny" (päikselise) ehk sunni poole pealt.
See on Lähis-Ida demograafia oluline osa.
Igal juhul oli ISIS 2015. a rambivalguses.
See alustas tegevust
pärast al-Qaeda juhi Osama bin Ladeni tapmist.
Nii tekkis rühmitus ISIS, ad-daula al-islāmiyya fi al-Iraq wa ash-Sham.
See on tekitanud huvi al-Qaeda liikmete
ja teiste islamirühmituste seas ISISega ühinemise vastu.
ISISe sihid on selged - lõpuks tahetakse vallutada kogu Lähis-Ida.
Wilayat Sinai ehk islamirühmitus Siinai Provints
tegutseb Egiptuse Siinail ja Liibüas. Eksisteerib ka teisi rühmitusi.
Need kõik on siiski pigem ISISe ringkonnad.
Keskendume hetkel sellele teemale.
Ohtlikeim selle juures on välismaised võitlejad,
kes naasevad Euroopasse või USAsse.
Nende tegevus juhindub pigem inspireerimisest kui konspireerimisest.
Pole vaja organisatsiooni, suuri relvavarusid ja lõhkeainet,
mis diplomaatilise postiga kuhugi saadetakse.
ISISel on inimesi, kes võivad hankida oma relvad,
Kalašnikovid ja lõhkeained ning korraldada terrorirünnakuid.
Nad tekitavad rahvas paanikat ja valitsused reageerivad hüsteerias,
nii et ISIS saab võidu PR-sõjas, kui mitte veelgi olulisemat võitu.
See sunnib valitsused omakorda
ISISt selle koduväljakul veel rohkem ründama.
Seni pole me näinud tõelisi maaoperatsioone
ISISe vastu. Ehk näeme seda 2016. a.
Otsustavus ISISele vastu hakata tugevnes Pariisi rünnakute
ning teiste Euroopas ja USAs toimunud rünnakute järel.
Hr Alterman, kuidas suurriigid, nagu Venemaa,
USA, Saksamaa ja Prantsusmaa, sellega Lähis-Idas tegelevad?
Siin on kaks erinevat kontseptsiooni.
Üks on ISISe institutsioon, mis on korrutaja.
Kuna nad valitsevad territooriume ja loodusvarasid,
suudavad nad teha asju, mida teised rühmitused ei suuda.
Kuid radikaalse islami teema, islami ja Lääne konflikt,
üksikute huntide terrorism, tehnoloogia levimine ja see,
et üksikisikutel on kergem ligipääs vahenditele rünnakute tegemiseks,
need probleemid ei kao, isegi kui ISIS homme võidetakse.
Välisriigid ühendavad jõud ISISe vastu
ega paista kuskilt tuge leidvat.
Isegi kui ISIS homme võidetakse, võtaks oht uue kuju.
See on antud võitluse tõeline probleem ja väljakutse.
Täpselt. Prof Frisch, see on pädev ja tihti esitatud küsimus.
Peamine võitlus käib radikaalse ideoloogia vastu,
nagu väidavad paljud ametnikud ja eksperdid,
mitte rühmituste vastu.
Kuidas rahvusvaheline kogukond probleemiga Lähis-Idas tegeleb?
Nad võiksid regioonis ju tugevat jõudu kasutada?
See on tohutu probleem. Araabiamaade haridussüsteemides
või mis tahes moslemite haridussüsteemides,
ka moslemite eraharidussüsteemides Läänes,
õpetatakse põhimõtteliselt ISISe eesmärke
riiklike koolide õppekavades.
Probleem on kõige suurem Saudi Araabias.
Seepärast on enamiku araabia avalikkuse arvamus ISISest
vägagi kahemõtteline.
Nad ei taha elada teokraatias,
mis sunnib viis korda päevas palvetama.
Aga ISISe vastu meelt ka ei avaldata.
Miks pole demonstratsioone?
Kuna ISISe peamised sihid on eesmärgid,
mida nad on õppinud põhikoolis
islamirahva õilsate ideaalidena.
Sellega hakkama saamine on väga raske.
Saudide valitsus on alles hakanud arendama
kesktaseme islamit.
Riikide haridussüsteemid on religioossed süsteemid.
Araabiamaailmas ei eksisteeri sekulaarset haridussüsteemi.
Peamiste sõnumite muutmine võtab aega. Lihtsat lahendust pole.
Järgmiseks ... Üks lause.
Probleemiks on ka valitsemisvorm.
USAs pidasid nii Bushi kui Obama valitsused
korrumpeerunud, autoritaarseid režiime mineviku iganditeks.
Nad püüdsid Lähis-Itta demokraatiat viia.
Kuid ennäe, ainsad režiimid, mis on suutnud võimule jääda,
on monarhiad nagu Saudi Araabia ja Jordaania. Seegi on ajutine.
Me ei tea, kas see jääb 2016. a kehtima.
Lähis-Idas on demokraatia suunas liikumine ebaõnnestunud.
See on huvitav teema. Liigume siiski järgmisse riiki, Egiptusesse.
Oleme rääkinud haridussüsteemist.
President Abdel Fattah al-Sisi on korraldanud valimised
ning püüdnud samas muuta haridusüsteemi
ja kaotada õppekavadest radikaalset islamistlikku mõtlemist.
Egiptus on võidelnud nii Moslemivennaskonna
kui ISISesse kuuluva Siinai Provintsi ekstremistidega.
Kuidas asjad 2015. a arenesid?
Iisraeli vaatenurgast vaadatuna, kui al-Sisi taoline juht
oleks olnud ka Liibanonis, Jordaanias ja Saudi Araabias,
oleksime olnud õnnelikud.
Al-Sisi teekond võimu juurde käis läbi armeeridade.
Ta hindab Iisraeli sõjalist juhtpositsiooni
ja oskab meiega koostööd teha. Julgeoleku- ja luurekoostöö on hiilgav.
Kõik teised võiksid tema eeskuju järgida.
Hr Alterman, al-Sisi on tegutsenud strateegiliselt
ja panustanud mitmesse valdkonda.
Esmalt püüdis ta rajada diplomaatilisi suhteid Venemaaga
nii majanduslikul kui sõjalisel tasandil.
Ta ehitas vana Suessi kanali kõrvale uue.
Ilmselgelt püüab ta stabiilset Egiptust ehitada.
Samas võitleb ta äärmusrühmituste vastu,
kes püüavad teda võimult tõugata ja Egiptust islamirežiimiks muuta.
See oli kukutatud president Morsi eesmärk.
Morsi kuulutas praktiliselt otse, et tahab islamistlikku Egiptust.
Palun. - See kõik on tähtis, kuid Iisraelis ja mujal tehakse viga.
Egiptust või vähemalt Siinaid peetakse maaalaga terrorilaagriks,
nagu Iraani peetakse maaga tuumaprogrammiks.
Egiptuse lugu ei räägi al-Sisist,
Moslemivennaskonnast või Siinai Provintsist.
Egiptus on oluline majanduse, demograafia, urbaniseerimise,
loodusvarade kasutamise ja kliimateema seisukohast.
Kõik maailma 2000. aastate suurprobleemid kohtuvad Egiptuses.
Need küsimused määravad Egiptuse tuleviku,
mitte see, mida al-Sisi, ISIS, või Moslemivennaskond millalgi teeb.
Loevad sügavamad küsimused ja nendega tegelemine valitsustes.
Siin tuleb mängu al-Sisi.
Saate sõnajäjre prof Frischi järel.
Egiptus on rahvaarvult suurim araabiariik
ja see on olnud aastaid juhtiv araabiariik.
See muutus Mubaraki kukutamisega. Pärast seda on juhtunud palju.
2015. a püüti Egiptusele araabia- maailmas taas juhtrolli hankida.
Kuidas teie seda näete?
Sise- ja välispoliitilised asjad on alati omavahel seotud.
Kui kodumaal on õlgadel liiga suur koorem,
ei saa välispidiselt jõudu näidata.
Kõik ootavad Indiast suurvõimu, kuid seda ei juhtu kunagi,
sest sel on liiga palju siseprobleeme, mis tuleb enne lahendada.
Ka Egiptus pole enam tähtis geostrateegiline tegija,
kuna see võitleb kodumaal ellujäämise nimel.
Olen täiesti nõus hr Altermani analüüsiga,
et kõige suurem kaal on kodumaistel probleemidel.
Egiptus on võrdpilt kõigist suurtest kolmanda maailma riikidest.
Venemaa suhtes teab Egiptus,
et ainsad, kellel on raha ja kogemus, on lääneriigid.
Kõik uvertüürid Venemaa suunas
on mõeldud vaid Lääne tähelepanu püüdmiseks.
Soovin al-Sisile head. Asjad ei lähe kõige paremini.
Ta naaseb ajas tagasi, kui peaks ettepoole vaatama.
Loodetavasti valib ta õige tee.
Viimane kommentaar selle kohta. - Oma tegude või tegematajätmistega
pööras al-Sisi Morsi poliitika pea peale ja see mõjutas Türgit.
Türgi on nüüd kogenud ka Venemaa rünnakut
ja pidi seetõttu Iisraeli suhtes oma poliitikat pehmendama.
On tekkinud dominoefekt.
Isegi kui al-Sisi suudaks raskekaalusarjas võistelda,
on tal siiski kaudne mõju teistele Lähis-Ida tegijatele.
Meie järgmine teema ongi Venemaa ja Türgi suhted.
Need on kohutavas olukorras ja see on leebelt öeldud.
Hr Oren, kuidas teie seda näete?
Ajas on tõesti mindud tagasi 19. sajandisse.
Valitseb vana geopoliitika Venemaa ja Türgi
ning Saksamaa ja teiste vahel.
Erdogan peab fakte tunnistama. Ta ei ole Putiniga samas kaalus.
Üks lause, hr Alterman.
Kuulasin kord üht Türgi välispoliitika analüütikut.
Talle öeldi: "Väidate välispoliitka saavutuseks seda,
et naabritega pole probleeme. Kuid neid on paljudega.
Miks te seda saavutuseks peate?" Ta vastas: "Kurdide tõttu."
Kui panna kõik Türgi probleemid teiste maadega ühele kaalukausile
ja selle üldine edu kurdi suhetes teisele kaalukausile,
kaaluks kurdide teema kõik muud üles.
See jääb kehtima ka 2016. a.
Prof Frisch, üks lause. - Erdogan peab vaatama tagasi
ja Kemal Atatürkilt õppust võtma.
Probleemid on kodumaal. Need tuleb lahendada.
Tuleb unustada mõte võimupositsioonist Lähis-Idas.
Kahjuks on saateaeg otsas.
Paljud teemad, nagu põgenikud, jäid käsitlemata.
Seegi ohustab Läänt, et miljonid Lähis-Idast Läände tulvavad.
Suur aitäh saates osalemast, professor Frisch
ja hr Alterman.
Härra Oren, suur aitäh kogu 2015. aasta eest!
Ja head uut aastat! - Tõepoolest.
Aitäh, head vaatajad! Shalom!
Kui äsjane saade teile meeldis,
siis TV7 Iisraeli tööd saab toetada
ekraanil nähtavate kanalite kaudu.
Jeruusalemma Stuudio ja teised saated
valmivad tänu teie annetustele.
Tõlge: Monika Jaaguri