Tervetuloa Jerusalem studioon!
Venäjän presidentti Vladimir Putin puhui YK:ssa tällä viikolla.
Hän haastoi USA:n johtajuuden ja esitti vaihtoehtoja -
"USA:n epäonnistuneelle taistelulle ääri-islamia vastaan Lähi-idässä".
Venäjä on lähettänyt Syyriaan huipputeknologisia aseita ja joukkoja -
pitääkseen kiinni strategisista eduistaan kaoottisessa Lähi-idässä.
Tänään aiheenamme on Venäjän tavoitteet Lähi-idässä.
Tästä keskustelevat tohtori Sarah Fainberg -
kansallisen turvallisuuden keskuksen tutkija, -
Paula Slier, Russia Todayn Lähi-idän toimiston päällikkö, -
ja TV7:n analyytikko Amir Oren, tervetuloa!
Amir, mikä on tilanne?
Venäjä on paininut liian raskaassa sarjassa.
Se näyttää globaalilta suurvallalta, -
vaikka se on vain alueellinen suurvalta, -
ja se "alue" on määriteltävä uudelleen.
Siihen eivät kuulu vain itse Venäjä, vaan myös sitä ympäröivä vyöhyke.
Venäläisten mielestä siihen kuuluu myös osa Lähi-itää, -
ehkä Pohjois-Iran ja Syyria.
Nehän ovat Venäjän eteläosien lähellä.
Venäjän intressit keskittyvät kuitenkin strategisiin asioihin, -
eli Ukrainaan, Syyriaan ja taisteluun ISISiä vastaan.
Putin ajattelee vain näitä, vaikka hän näyttää olevan kaikkialla.
Toisin kuin Neuvostoliiton johtajat, -
Putin ei ajattele Angolaa tai Vietnamia, eikä Varsovan liittoa ole.
Mittasuhteet ovat siis toisenlaiset.
Tohtori Fainberg, Venäjällä on selvät tavoitteet Lähi-idässä.
Kuten herra Oren juuri sanoi, se ei ole enää maailmanvalta.
Miksi kansainvälinen yhteisö, -
länsimaat ja varsinkin Yhdysvallat, -
ovat huolissaan Venäjän toiminnasta?
Se ei ole maailmanvalta, -
mutta se käyttää hyväkseen USA:n vetäytymistä Lähi-idästä.
Olen samaa mieltä siitä, että se ei ole maailmanvalta, -
mutta se toimii Lähi-idässä maailmanvallan tavoin.
Assadin kohtalo on pitkälti Putinin käsissä.
Obama, Cameron ja Ranskan presidentti ovat viitanneet siihen, -
että neuvottelut Syyrian tulevaisuudesta käydään -
pitkälti Putinin ehdoilla.
Assad ei siis heti menetä valtaansa.
Se huolestuttaa, mutta se toisaalta muuttaa sotilaallista tasapainoa -
ja diplomaattista tasapainoa kansainvälisellä näyttämöllä.
Paula Slier, mitä mieltä olette?
Olen samaa mieltä.
Venäjän presidentti on lukenut poliittista karttaa paremmin kuin USA.
Se on tullut alueille, joilta USA on vetäytynyt.
Venäläiset ovat vaikuttaneet esimerkiksi Egyptissä -
ja tehneet valtavia taloussopimuksia.
Venäläiset saavat enemmän kannatusta kuin amerikkalaiset.
Mainitsitte Ukrainan. Ajoitus on tärkeää.
Venäjä etsii nyt ystäviä kansainväliseltä näyttämöltä.
Sen rinnalla on ISISin ongelma.
Lähi-itä ei ole kaukana Venäjästä, joten sillä on syytä olla huolissaan.
Koska Venäjä pyrkii myös parantamaan mainettaan, -
se haluaa toimia merkittävässä osassa taistelussa ISISiä vastaan.
Herra Oren, kysyisin Venäjän tavoitteista Lähi-idässä.
USA:n johtaman liittouman ja strategian epäonnistuminen -
ovat avanneet Putinille mahdollisuuksia Lähi-idässä.
Egyptin presidentti Sisi, Jordanian kuningas Abdullah, -
ja jopa Israelin pääministeri Netanjahu, -
ovat olleet huolissaan tilanteesta, -
mutta samalla myös tehneet hyvän tahdon eleitä Venäjälle.
Mitä on meneillään?
Pitäisi katsoa pintaa syvemmälle, -
ja kuunnella muutakin kuin sanahelinää.
Pohjimmiltaan Yhdysvallat ja Venäjä ovat liittolaisia tässä taistelussa.
Niillä on tietynlainen työnjako.
Obama on Libyasta alkaen johtanut taustalta, -
ja nyt hän johtaa Putinin takana.
Se johtuu siitä, -
että USA:n johtama liittouma koostuu demokratioista ja monarkioista.
Niiden väestöt suhtautuvat kielteisesti sotilaiden lähettämiseen.
Venäjällä ei ole sitä ongelmaa.
Väittäisin jopa, että tämä on kaikua -
Rooseveltin ja Stalinin liitosta toisen maailmansodan aikana.
Se on toinen rintama ISISiä vastaan Syyriassa.
Venäläiset tekevät nyt sitä, mihin amerikkalaiset eivät pysty.
Se on Obamankin etu.
Miksi Netanjahu ja muut kääntyvät Venäjän puoleen?
He haluavat välttää yhteentörmäyksiä.
Jos Syyriassa on venäläisjoukkoja, ja Israel iskee sinne, -
venäläisten ei haluta vahingoittavan israelilaisia, ja toisinpäin.
Kukaan ei kuitenkaan halua ISISin valloittavan Damaskosta.
Assad ei itse ehkä selviä, mutta hänen hallintonsa selviää.
Esimerkiksi Afganistanissa Amin syrjäytettiin ja Karmal pantiin tilalle.
Venäläisille nimillä ei ole merkitystä, vaan hallinnolla.
He tukevat ketä tahansa hallitsijaa.
Tohtori Fainberg, mitä mieltä olette?
Toisaalta pitäisi varoa liioittelemasta Venäjän valtaa Lähi-idässä.
Väititte, että Venäjä voi lähettää maajoukkoja, -
mutta venäläiset ovat sanoneet amerikkalaisille selvästi, -
etteivät he aio lähettää maajoukkoja.
Amerikkalaiset ja venäläiset eivät siis kumpikaan voi voittaa ISISiä.
Rohkea väite, että kummatkaan eivät pysty voittamaan ISISiä.
Eivät he pysty, koska sitä varten täytyisi lähettää maajoukkoja.
Kummatkaan eivät nyt pysty siihen, vaikkakin eri syistä.
Nykyisessä asetelmassa Venäjä ei lähetä maajoukkoja.
Syyrian sotatoimista ei vallitse Venäjällä yksimielisyyttä.
Venäjän eliitti kritisoi sotatoimia, -
koska he pelkäävät Tšetšenian ja ja Afganistanin tapahtumien toistuvan.
Kaikki muistavat kuvat Venäjälle palaavista ruumisarkuista, -
joita piiloteltiin venäläisyleisöltä.
Tämä on vaarallinen seikkailu.
Putin on ottanut suuren riskin tukiessaan Assadia.
Hän on suosittu arabimaailmassa, mutta hänen suosionsa voi romahtaa.
Se ei ollut Venäjälle helppo päätös.
Venäjälle on epätoivoista neuvotella ratkaisu Ukrainasta ja Syyriasta.
Lähipäivinä Normandian nelikko kokoontuu Pariisissa.
Ei ole sattumaa, -
että Putin ja Obama tapasivat muutama päivä aiemmin.
Minusta Assadin tukeminen ei ole riski Putinille.
Ensinnäkin Venäjällä on Syyriassa strategisia intressejä.
Siellä on sen laivastotukikohta.
Venäjä on sanonut olevansa valmistautunut Assadin kaatumiseen.
Sen strateginen etu on kuitenkin pitää Assad vallassa.
En usko, että ISIS voidaan voittaa vain lähettämällä maajoukkoja.
Olen kuullut kumpaakin mielipidettä.
Kurditaistelijat, jotka ovat eturintamassa ISISiä vastaan, -
ovat varmasti sitä mieltä, että ISIS voitetaan vain maajoukoilla.
Toisaalta venäläiset ovat moittineet USA:n johtamaa liittoumaa siitä, -
ettei se iske oikeisiin kohteisiin, -
vaan toisarvoisiin lentotukikohteisiin ja siviileihin.
Heidän mukaansa USA:n ilmaiskut voisivat olla tehokkaampia, -
jos USA taistelisi tosissaan.
Herra Oren, mitä mieltä olette tästä?
Jos jätämme Ukrainan hetkeksi sivuun, -
Syyrian kohdalla tärkeä kysymys on tällä hetkellä se, -
pidetäänkö Assadin hallintoa, ei siis välttämättä Assadia itseään, -
pienempänä pahana.
Useimpien mielestä ISISiin tai Jabhat al-Nusraan verrattuna -
Assadin hallinto on pienempi paha.
Jos näin on, kumpi olisi parempi Assadin tukija, Iran vai Venäjä?
USA ja Venäjähän tekivät menestyksekkään sopimuksen -
Syyrian kemiallisista aseista pari vuotta sitten.
Marraskuusta 2013 alkaen tämän vuoden kesään asti -
niillä oli toinen sopimus Iranista.
Syyrian sopimukselle on siis pohjaa.
Kysymys koskee vain hallinnon kokoonpanoa sen jälkeen, -
kun Assad on vetäytynyt eläkkeelle jollekin venäläishuvilalle.
Kulissien takana neuvotellaan todennäköisesti siitä, -
kuka Damaskoksen uutta hallintoa johtaa.
Presidentti Obama puhui tällä viikolla YK:ssa -
Assadin alaisuudessa tehdyistä verilöylyistä.
Hän tarkoitti sillä, ettei Assad ansaitse pysyä vallassa.
Pitää myös ottaa huomioon, että jos tämä sisällissota jatkuu, -
tuhansia, ellei satoja tuhansia, siviilejä saa surmansa.
Nyt jos koskaan on puututtava peliin.
Voimme keskustella YK:n yleiskokouksesta pian, -
mutta mitä vastaatte tähän, tohtori Fainberg?
Kysyitte, kumpi on pienempi paha, Venäjä vai Iran.
Ne ovat itse asiassa tehneet yhteistyötä koko sodan ajan.
Miten voisimme valita joko Venäjän tai Iranin?
Mutta kumpi niistä on sankari ja kumpi hänen avustajansa?
Ne sopivat jo tammikuussa -
Assadin vallan mahdollisesta rajoittamisesta.
Qasem Soleimani, Iranin Quds-joukkojen komentaja, -
vieraili Moskovassa hiljattain.
Maat tekevät tiivistä sotilaallista yhteistyötä.
Juuri Venäjä sai Hizbollahin mukaan suureen liittoumaan, -
johon kuuluvat Syyrian ja Irakin armeijat, -
kurdit ja Syyrian kansallinen vastarinta.
Venäjä siis veti Iranin mukaan maataisteluihin.
Paula, Venäjän ja Iranin yhteistyö on mielenkiintoinen.
Putin puhui YK:ssa uudesta tiedustelusopimuksesta -
Venäjän, Iranin, Irakin ja Syyrian välillä.
Miten tämä dynamiikka toimii?
Onko Venäjällä ja Iranilla todellakin sama tavoite -
vakauttaa Assadin valta Syyriassa, -
vai ajavatko ne vain erillisiä kansallisia etujaan?
Kommentoisin kysymykseen pienemmästä pahasta.
Iran-sopimus on merkittävä tekijä, -
koska Iranin kädet ovat olleet pitkälti sidotut.
Kun pakotteet on poistettu, -
Iran pystyy tukemaan liittolaisiaan tehokkaammin.
Monet pelkäävätkin, että Iranin vaikutus kasvaa.
Mitä tulee Iranin ja Venäjän yhteistyöhön, -
eivät ne ole samaa mieltä kaikesta.
Venäläisetkin ovat huolissaan Iran-sopimuksesta.
Putinin argumentti on se, -
että elleivät Venäjä, Iran ja Kiina tue Assadia, -
Syyrian kriisi pahenisi entisestään, -
koska kukaan ei pidättelisi ääriryhmiä.
Putinin mukaan Eurooppa on luonut pakolaiskriisin, -
ja ilman Venäjää se olisi vieläkin pahempi.
Siinä on mielestäni perää.
Venäjä tosiaan tavallaan auttaa Eurooppaa, -
vaikka Putin yritti puheellaan vain kerätä pisteitä.
Länsi oikeastaan käyttää Venäjää hyväkseen Syyriassa, -
koska länsi ei halua taistella.
Ei ole syytä lähettää ranskalais- tai amerikkalaisnuoria -
sotimaan Syyrian itäiselle aavikolle tai Irakiin.
Vaikka oikeisto kannattaisi sotatoimia tällä hetkellä, -
kannatus haihtuu heti, kun ruumisarkkuja alkaa tulla.
Kysyisin Venäjän tukikohdista ja strategisesta sotilaallisesta tuesta.
Latakia on Venäjälle tärkeä, -
ja se on lähettänyt sinne joukkoja.
Länsi huolestui, kun Venäjä lähetti 28 hävittäjää Latakiaan.
Millainen merkitys tällä on Venäjän valmiuksiin Syyriassa?
Tässä on kaksi erillistä kysymystä.
Toinen on se, mitä Venäjä aikoo tehdä Välimerellä.
Haluaako se kasvattaa hävittäjälaivuettaan?
Venäjällä oli aiemmin tukikohta Aleksandriassa.
Brezhnev tarjosi Nixonille vetäytymistä Aleksandriasta -
vastineena siitä, -
että Israelia painostetaan hyväksymään vuoden 1967 rajat.
Amerikkalaiset eivät suostuneet, koska Golda Meir ei suostunut.
Sitten Sadat karkotti venäläiset.
Venäjälle tukikohdat ovat myös rasite, -
koska se pelkää paikallisten reaktioita.
Venäjällä on toki perinteisesti ollut tukikohtia -
Syyrian rannikolla Latakiassa ja Tartuksessa.
Se on kuitenkin vain taktinen tekijä.
Venäjällä on varaa se menettääkin, -
kunhan se pääsee kulkemaan Mustanmeren yli.
Palaan kysymykseen Venäjästä ja Iranista.
Se on ratkaisevaa Syyrian tulevaisuudelle.
Venäjä ja Iran ovat sopineet monista asioista Syyrian sodan alusta asti.
Ne ovat pitäneet Assadin vallassa.
Venäjälle on olemassa vaara, joka voi olla Latakian varustelun syynä.
Venäjä on epäluuloinen USA:n ja Iranin neuvotteluja kohtaan.
Venäjä pelkää, -
että USA lopulta delegoi Iranille ISISin karkottamisen.
Samalla venäläiset sysättäisiin sivuun.
Venäjä ei siis pelkää vain sitä, -
että Assad menettää alueita Luoteis-Syyriassa, -
ja että ISIS saa meriyhteyden.
Venäjä on toki huolissaan islamistien etenemisestä.
Se on kuitenkin huolissaan myös siitä, -
että Iran sai käytännössä legitiimin aseman alueen johtajana.
Se saattaa tapahtua Venäjän kustannuksella.
Olen samaa mieltä.
Venäjän koalitioehdotukselle on montakin syytä.
Yksi on aito huoli ISISin leviämisestä ja Syyrian tulevaisuudesta.
Toinen on se, että Venäjä hakee sillä legitimiteettiä, -
koska se on eristetty Ukrainan takia.
Yksi syy voi olla mainitsemanne huoli Venäjän asemasta Syyriassa.
Venäjän syyt ovat moninaiset.
Sillä on strategisia syitä, mutta myös halu vaikuttaa asioihin.
Venäjän taistelujärjestystä liioitellaan -
niin Syyriassa kuin muuallakin.
Venäjä pitää aina kiinni joustavuudestaan sanoen, -
että tämä on vain tämänhetkinen suunnitelma.
Jos Venäjä on päättänyt puolustaa Syyrian rannikkoa, -
sen täytyy laatia järjestelmällinen suunnitelma siitä, -
miten sinne lähetettyjä joukkoja suojataan.
Siksi sinne sijoitetaan panssarivaunuja, -
ei edes pataljoonaa, vaan muutama komppania.
Sinne sijoitetaan myös hävittäjiä turvaamaan tukikohtia.
Ei Venäjä aio vielä iskeä.
Se kaikki kuuluu suunnitelmaan turvata Assadin hallinto -
Syyrian rannikon alaviittialueella.
He eivät hyökkää vielä ISISin alueille.
Kysyisin pääministeri Netanjahun matkasta Moskovaan.
Hän esitti huolensa presidentti Putinille.
Sen jälkeen he ilmoittivat koordinoinnista -
mahdollisten Syyrian sotatoimien varalle.
Venäjä tunnusti varauksin -
Israelin oikeuden puolustaa etujaan Syyriassa.
Miten tämä toimii?
Se toimii, jos sovitaan maantieteellisistä rajoista, -
joita Israel ei ylitä.
Israel voi sanoa Venäjälle menevänsä Bekaanlaakson ylle -
ja muutamia kymmeniä kilometrejä sisämaahan -
turvatakseen ilmaylivoimansa, -
ja pyytää, etteivät venäläiset ampuisi ohjuksiaan israelilaiskoneita kohti.
Israelin toiminta on rajallista, -
koska sen on kerrottava iskuistaan etukäteen venäläisille.
Myös toisessa Libanonin sodassa Venäjä ja Israel sopi asioista.
Venäläiset eivät häirinneet Israelin toimia Etelä-Libanonissa, -
ja Israel ei häirinnyt Venäjän toimintaa Syyriassa.
Viime aikoina Israel on tehnyt ilmaiskuja Syyriaan.
Se huolestuttaa Venäjää... - Tykistöiskuja.
Niin. Venäjä ymmärtää Israelin turvallisuustarpeet, -
mutta ei halua Israelia enempää mukaan Syyrian sotaan.
Ensimmäistä kertaa -
Venäjä ja Israel tekevät tiivistä sotilaallista yhteistyötä.
Se on ainutlaatuista.
Se osoittaa, että ne keskustelevat Lähi-idän tulevaisuudesta.
Se myös kertoo siitä, että Israel ymmärsi ensimmäisenä -
Venäjän aloitteista Syyriassa.
Onko se yhteistyötä vai ainoastaan koordinointia?
Yhteistyö on syvempää kuin vain toiminnan koordinointia.
Emme vielä tiedä yksityiskohtia.
Tiedämme vain, että tämä aloite seurasi USA:n ja Venäjän aloitteita.
USA:n ja Venäjän armeijat sopivat -
toimenpiteidensä koordinoinnista Syyriassa.
Siitä voi kehittyä koordinoinnin malli -
ISISiä vastaan sotivien maiden välille.
Vielä yksi asia...
Hetkinen, aika on lopuillaan. Paula, mitä sanot tästä?
Venäjällä ja Israelilla on nyt tilaisuus lähentyä.
Venäjä tuntee olevansa eristetty.
Maat haluavat tehdä yhteistyötä taistelussa ISISiä vastaan.
Sunnimaat raivoavat Venäjälle, koska se tukee Irania.
Sekin kääntää Venäjää Israelin suuntaan.
Arabikevätkin lähensi Israelia ja Venäjää, -
koska monet Venäjän tukemat hallinnot kaatuivat.
Vuoden 1967 kriisi lähti siitä, -
että venäläiset arvioivat väärin Israelin toimet Syyrian rintamalla.
Toinen, arkaluontoinen asia on se, -
että jos Venäjä toimittaa Hizbollahille raskaita aseita, -
ja Israel iskee niihin, Venäjä ei katso sitä hyvällä.
Tästä ei välttämättä ole sovittu.
Kiitos mukanaolostanne, -
Herra Oren, tohtori Fainberg ja Paula Slier!
Kiitos katsojille, näkemiin ensi viikkoon!
Suomennos: Hannele Lehtoranta