JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
Kui Gaza sõda ehk Iisraeli operatsioon Protective Edge
Egiptuse vahendatud relvarahuga lõppes,
jäi Palestiina sektoris ca 100 000 inimest koduta
ja süveneb humanitaarkriis.
Rahvusvaheline kogukond püüdis sektori raskusi leevendada
ja õhutada ühiselt Gazat taastama.
Kairos üha suurenevate vajaduste lahendamiseks korraldatud
sponsorite konverentsil lubati toetust ca 5.4 mlrd USD.
Stuudios vestlevad Gaza olukorrast ja ülesehitustööst hr Khaled Diab,
Egiptuse kirjanik ja ajakirjanik. Tere tulemast! - Aitäh.
Tervitan ka hr Owen Altermani,
Julgeolekuuuringute Instituudi teadlast.
Ja TV7 analüütik Mati Shoshani, aitäh saates osalemast.
Alustan küsimusega sulle, Mati.
Näib, et on olnud rohkesti jõupingutusi ja arutamist teemal,
kuidas rahvusvaheline kogukond tahab aidata palestiinlasi,
kes on kaotanud oma kodud.
Pärast doonorite konverentsi olid väljavaated positiivsed -
ülesehitustööks ja muuks lubati anda 5,4 mlrd dollarit.
Miks see pole käima läinud?
Mainisid saate alguses,
et mullune sõda või kampaania tekitas Gazas põhjalikku hävingut.
Gaza on tihedalt asustatud ja väga rahvarohke paik.
Häving oli ulatuslik, kuna võideldi linna territooriumil.
Tiheda asustusega alal on häving seda ulatuslikum.
Paljudes rajoonides olid suured purustused.
Kasulik on ka teada, et Gaza on suletud piirkond,
mida blokeerivad Iisrael ja Egiptus.
Kaupade liikumine, eriti sissepääs, on piiratud.
Kaupade vaba liikumist ei toimu ja ka nende ressursid on piiratud.
Rahvusvahelist abi on korraldatud pea iga konflikti järel.
Korraldatakse araabia- või globaalne tippkohtumine Gaza aitamiseks,
kodude ehitamiseks, rahaliseks või toiduabiks jms.
Üldiselt jõuab kohale vaid väike osa lubatud summadest.
Sama toimus ka nüüd ja olukord on keerukam,
kuna Gaza on suletud piirkond.
Piiratakse kaupade hulka ja teatud kaupade sissepääsu.
Hr Diab, arutasime enne saadet
ja ÜRO on ka avalikustanud,
et 26,8 % lubatud summast on Gazasse jõudnud.
Suur osa sellest materjalide näol hävinenud kodude ülesehitamiseks.
ÜRO andmeil hävis 144 000 elamut.
Mis seda protsessi tagasi hoiab?
Praeguseni saadud üsna korraliku summaga
pole hakatud taastama ühtki hävitatud elamutest.
Asi on ilmselt prioriteetides. Millised viljad ripuvad madalamal?
Elamu remontimine käib kiiremini kui uue ehitamine.
Olemasolevate hoonete remontimine lubaks inimestel kiiremini sisse kolida.
Teiseks on materjalide sisseveol endiselt suured piirangud.
Egiptus ei lase peaaegu midagi läbi, Iisrael lubab ehitusmaterjale piiratult.
Asi on ka doonorite rahades. Maailmapank juhtis tähelepanu,
et tegelikult on edastatud umbes veerand lubatud rahast.
Raha kehva laekumise põhjus, nagu Mati viitas, on osalilselt selles,
et kaameravihkude alt väljas ei täida doonorid alati oma lubadusi.
Gaza puhul lisandub veel üks faktor.
Mõned doonorid kardavad,
et konflikt sütib uuesti ja algab uus sõda
ning kõik, mille eest nad maksid, tehakse uuesti maatasa.
Mõned doonorid on lubanud abi vaid tingimusel,
et Palestiina omavalitsus PO hakkab kontrollima piiripunkte,
kuid seegi protsess on veninud.
See on samuti üks teema.
Nii et siin on mitmeid keerukaid faktoreid.
Hr Owen, kuidas teie olukorra arengut näete?
Ja seda eriti Lääne perspektiivist?
Kuidas on USA ja EL osalenud
Gaza ülesehitamise korraldamises?
Tundub, et nad on teinud seda üsna valjuhäälselt ja otsustavalt.
Absoluutselt.
Kuigi laekunud on vaid umbes veerand rahast,
tuli enamik sellest USA-lt ja EL-lt.
USA on maksnud 80 % lubatud summast,
Euroopa ehk 40 %, Inglismaa 80 %, Kanada on edastanud 100 %.
Lääs on lubatud summad maksnud.
USA tegi häid avaldusi, eriti doonorite kohtumise ajal,
ülesehituse tähtsuse kohta,
ja rahuprotsessi taaskäivitamisest, et Gazas leitaks stabiilne lahendus
ja konfliktid ei korduks. Kuid USAst ja ELst üksi ei piisa.
Selleks on vaja Fatah ja Hamasi leppimist
ja PO osalust piiripunktides.
Hamas peab ehk poliitikat muutma.
Näeme uut koostööd Iisraeli ja Qatari vahel,
mida PO paistab ohtlikuks pidavat.
Kuid see kanal võib viia pikaajalise relvarahuni Iisraeli ja Hamasi vahel.
Vahepeal aga toob see Gazasse Qatari raha ülesehitustööks.
Lääs on raha edastanud ja teinud positiivseid avaldusi.
Kuid asja edendamiseks ei piisa üksnes USAst ja Euroopast.
Tahaksin midagi lisada.
Ma ei tea makstud rahade täpseid ulatusi,
aga tuleks ka mainida,
et enamus lubatud summadest lähtus araabia allikatest.
Isegi kui Lääs on edastanud suurema protsendi lubatud rahast,
siis kogusummast moodustab see väikse osa.
Absoluutselt õige.
Mati, tahaksin ka sinu kommentaari.
Aga esmalt - kuulsime mõlemalt saatekülaliselt,
et Gaza dünaamikas on mõningaid raskusi,
mis takistab teatud riikidel oma lubadusi täita.
Selgita seda veidi.
Püüan seda keerukat olukorda veidi lihtsustada.
Gazat kontrollib Hamasi valitsus.
Paljudel lääneriikidel
on ilmsetel põhjustel keelatud otse Hamasile raha anda,
kuna Hamasi määratletakse terrorirühmitusena.
See ei luba neil sularaha edastada.
Tihti tehakse seda abiorganisatsioonide
ja teiste kanalite kaudu,
kindlustamaks, et see ettenähtud adressaadini jõuaks.
Teine teema on pinged Gazas ja Gazaga.
Gazat kontrollib Hamasi valitsus,
kuid enamikku piirkonna palestiinlastest PO ja on pinged.
Ja isegi araabiamaailmas, riigid, kes on lubanud raha anda
gazalaste aitamiseks, ka nendega on pinged.
Kas nad toetavad Hamasi või mitte?
Kas Egiptus teeb Hamasiga koostööd? Hetkel ei tee.
Siin on varjatud pinged seoses erinevate poliitikate toetamisega.
Keerukas situatsioon.
Lõpuks on pinged ka Iisraeli ja Hamasi valitsuse vahel.
Iisrael kardab, et Hamasini jõudvaid ehitusmaterjale
kasutatakse kindlustusteks tunneliteks ja muuks, mitte kodudeks.
Üldpilti vaadates on see kõigi jaoks problemaatiline.
Hr Diab?
Tõepoolest, teatud piirini
on olukord äärmiselt keerukas.
Samal ajal on see ka väga lihtne.
Gazas on humanitaarkatastroof, mida ise kahe nädala eest nägin.
Ideed blokaadi lõpetamisest, mida pärast sõda arutati,
pole kuhugi liikunud.
Ainus viis, ja seda mitte üksnes araabia perspektiivist,
vaid Maailmapanga Gaza raportite sõnul on status quo vastuvõetamatu,
võimatu säilitada.
Põhimõtteline lõppkokkuvõte on,
et blokaad tuleb lõpetada, kuna see ei aita kaasa.
See on kahjulik nii gazalastele, Iisraelile kui Egiptusele.
Kohtusin paljude tavaliste gazalastega,
kes on ületanud meeleheite piiri.
Kohtusin matemaatikuga,
kes õppis ülikoolis matemaatikat, kuni algas sõda.
Ta jättis kooli pooleli, et peret toetada.
Ta püüab neid toetada ja purustab killustikku,
et müüa seda kruusatööstusele.
Ta peab maksma ka eesli ja muu eest
ning saab 5-6 dollarit
10-12-tunnise päeva eest lõõskavas päikeses.
Kui küsisin, kas ta on lootuse kaotanud, vastas ta:
Meil polnud algusest peale lootust.
Selline olukord pole kellegi huvides.
Eriti kui arvestada, et pidevad konfliktid Gazas
on loonud põlvkonna traumeeritud lapsi.
Millised täiskasvanud neist saavad?
Olen rääkinud psühholoogide ja vaimse tervise alal töötajatega,
kelle sõnul levivad täiskasvanute seas plahvatuslikult isiksushäired.
Nad tunnevad jõuetust, võimetust.
Neil pole lihtsalt traumajärgne stress, vaid korduv trauma.
Nad tunnevad, et ei suuda kaitsta oma lähedasi.
See on retsept täielikule hävingule ja kokkuvarisemisele.
Tahaksin teilt midagi küsida. Alates 2015. a algusest
on Gazasse lubatud ligi 21 800 veokit.
Samal ajal kehtib siiski blokaad,
enamasti hermeetiliselt Egiptuse,
vahel hermeetiliselt ka Iisraeli poolt.
See loob siin erilise dünaamika.
Teatud kaubad pääsevad läbi,
kas humanitaarabi või ehitusmaterjalide näol,
Gaza sektorisse.
ometi ei paista humanitaarolukord kuidagi paranevat.
Olen vestelnud mõningate Gaza isikutega,
ja osad neist on anonüümselt kinnitanud,
et abi on tõepoolest kohale jõudnud,
kuid see konfiskeeritakse ja müüakse edasi rahalise seisu tõttu.
Kuidas teie selle olukorra arengut näete?
Esiteks, veokite arv ei ütle midagi.
Peaksime võrdlema seda kaubaveokite arvuga,
mida oleks vaja Jeruusalemma ja Tel Avivi ülalpidamiseks,
kus on kokku umbes sama palju rahvast kui Gazas.
Teine teema on puhas häving.
Gazas on hävingu ja laostatuse geoloogia.
Juba enne 2014. aastat,
polnud operatsiooni Cast Lead hävitustööd täielikult parandatud.
Ja neid varasemaid varemeid on mitu kihti.
Gaza lennuväli on nüüd kaamelite karjamaa.
Ka see on üks teema.
Teine teema on blokaadi tõttu hävinenud majandus.
Vaatame mõningat Maailmapanga statistikat.
Tänane majandus moodustab vaid 25 % blokaadieelsest.
Enne blokaadi suutis enamik gazalasi end ära majandada.
Täna sõltub ca 80 % gazalastest mingisugusest abist.
Kas räägite 2005. aastast või mis ajast te räägite?
Räägin blokaadi kehtestamise ajast
ehk 2006. aastast.
Töötuse protsent on maailma kõrgeim: 43%, noorte seas 60%.
See statistika on kõnekam kui sissepääsenud veokite arv.
SKP ühe elaniku kohta on 31% madalam kui 1994. a.
See karjub.
See toob meid küsimuse juurde hr Altermanile.
Kuidas rahvusvaheline kogukond seda olukorda näeb?
Ja arvestades praegust olukorda,
kus Hamasil on kokkupõrkeid islamidžihadistidega,
kes toetavad ISIL-it,
ning on püüdnud mingil määral teatud Gaza osasid üle võtta
ja Hamasi provotseerida.
Kuidas jälgitakse, et materjalid jõuaksid vajalikku kohta?
Ja milliseid tagatisi nad nõuavad oma abirahade edastamise eest?
See on keeruline pusle.
Pärast mullust sõda käivitati mehhanism,
mis pidi kõik läbipaistvaks muutma, kuid see põhines ideel,
et Gazas võtab võimu üle PO ja aitab seda jälgida,
et rahvusvaheline kogukond ei peaks Hamasi ja salafistidega tegelema,
vaid Ramallah' võimudega.
Seda pole juhtunud, kuna Hamas ei taha seda,
mida võis ennustada juba eelmisel suvel.
Vaatamata ühtsusvalitsusele.
Hamas haaras Gazas kontrolli ja ei taha seda kellelegi üle anda.
Ka PO pole Gazasse naasmisest eriliselt huvitatud.
Gazas on kaos kõigil äsjakuuldud põhjustel.
Kas PO tahab võtta vastutust selle lahendamise eest?
Või pole nad sellest huvitatud?
Rahvusvahelises kogukonnas valitseb mõtteviis,
mida kuuleme Maailmapangast ja John Kerrylt mullu sügisel,
et ei piisa humanitaarlahendusest, vaid vaja on plaani,
mingisugust Gaza majandushorisonti.
et jõuda tagasi vähemalt 1990. aastate tasemele.
Mitte et Gazas iial õitseng oleks olnud, aga vähemalt vastuvõetav majandus.
Sinna on raske jõuda lühiajaliste jälgimisprobleemide tõttu.
See on kas potensiaalselt halvem või parem salafistide tõttu.
See muudab Gaza olukorra ebastabiilsemaks
ja jälgimise raskemaks.
Samas on see loonud Hamasile ja Iisraelile ühise huvi.
See võib olla hiljutiste kuulduste taustaks,
et Iisrael ja Hamas peavad Qatari vahendusel kõnelusi
rehabilitatsiooniprotsessi kiirendamiseks
ja vaherahu pikendamiseks,
kui vähetõenäoline see hetkel ka ei näiks.
Mati, palun sinu kommentaari.
Eriti seoses hr Diabi kirjeldatud tõsise olukorraga Gazas
ja rahvusvahelise kogukonna teatud mõttes õigustatud murega
rahastuse suhtes. Kuidas sina seda näed?
Kommenteeriksin hr Diabi öeldut.
Gaza majandus oli pea olematu ka enne viimast kampaaniat.
PO ja Hamas sõltuvad põhjalikult välisabist, eriti Lääne abist.
See pole uus, vaid kestab alates Oslo lepetest 1990. a keskel.
Seda tuleb meeles pidada.
Sõda muidugi mõjutab majandust.
Kuid mitte nii nagu Läänes,
kus pärast sõda hakkavad tehased taas tööle jne.
Tehaseid pommitati. - Tehaseid pole juba kaua olnud.
Paljusid neist. Ja tööstus on olnud üldiselt minimaalne.
Gazalased sõltuvad üldiselt suurel määral rahastusest.
See teeb asja hullemaks.
Veel hullem on asi gazalaste jaoks seoses regionaalsete arengutega.
Seepärast on raskem keskenduda gazalaste olukorrale.
Lubage mul oma mõte lõpetada ja siis võime statistikaga tegeleda.
Egiptuse valitsusel on probleeme nii riigi sees kui Siinai poolsaarel.
Nad on end Gazast distantseerinud.
seoses nende endi siseprobleemidega,
mis vähendab nende valmidust gazalasi aidata.
Sama kehtib ülejäänud araabiamaailma suhtes.
Lahingute tõttu Lähis-Idas on vähem soovi teisi aidata.
Erinevate faktorite kombinatsioon.
Hr Diab, palun teie kommentaari. Ja sooviksin ka kuulda,
milline on Egiptuse ja president al-Sisi valitsuse poliitika
Gaza ja Hamasi suhtes.
Olid kohtuistungid,
mis püüdsid määratleda Hamasi sõjalist tiiba
Izzadin al-Qassami Brigaade
Egiptuses terrorirühmituseks.
See omakorda viis hermeetilisema Gaza blokaadini
Egiptuse poolt.
Tehke sellest väike ülevaade ja arvestage, et aeg on otsakorral.
Egiptuse ja Gaza vaheline dünaamika
on märgatavalt halvenenud.
See põhineb mitmetel müütidel ja pooltõdedel.
Näiteks üks müüt või pooltõde on see,
et Hamas oleks justkui Siinai mässu taga.
Egiptus pole esitanud tõendeid nende väidete kinnitamiseks.
Teiseks ei pea väide vastu loogika valguses.
Hamas tahab säästa olemasolevaid relvi
konfliktideks Iisraeliga.
Lisaks on Siinail omad kohalikud ja loomupärased probleemid,
mis olukorda tekitavad.
Egiptuse võimud peidavad pea põõsasse
ega tegele Siinai põhiprobleemidega,
vaid veeretavad süü välisele konspiratsioonile.
Nii püütakse ka õigustada
Moslemivennaskonna tagakiusamist, millega näidatakse,
et siin on taustal välismaine džihadistlik plaan.
See on tekitanud naeruväärse mõtte,
nagu oleks Hamas kavandanud vangide põgenemise,
mille käigus Mohammed Mursi poliitilisest vangistusest pääses.
Egiptus nimetas osalenud Hamasi liikmeid,
kuid nood olid juba surnud, enne kui Mursi välja pääses.
Isegi fakte ei kontrollitud.
Tahaksin keskenduda veel humanitaarabile.
Egiptus vahendas läbirääkimisi Gaza ülesehitamise teemal.
Hamas on Moslemivennaskonna haru,
ja Egiptus peab Vennaskonda terrorirühmituseks.
Kas see on üks peamisi põhjuseid, mis takistab Egiptusel
ja araabiamaailmal Gazale humanitaarabi andmast?
Kindlasti. Hamas on Moslemivennaskonna haru,
kuid siiski iseseisev rühmitus.
Seda tõestab fakt, et kui Mursi sai presidendiks,
ta tõhustas Gaza blokaadi, mitte ei leevendanud seda.
Hamasi võimud olid tollalgi
olukorra suhtes väga pahased.
Mursi jätkas Mubaraki praktikat ja tõhustas seda.
Tunnelite hävitamine algas Mursi ajal.
Aga Egiptus tahab Hamasi hävitada. - Üks lause.
PO tahab Hamasi õõnestada.
Iisrael on veidi meelt muutnud,
kuna Hamasi järeltulija võib veel hullem olla.
Ka Iisrael tahab Hamasist selle kolmnurga osana lahti saada.
Hr Alterman, teie nägemus? Teil on poolteist minutit aega.
Jätkan Mati mainitut.
Rahvusvahelise kogukonna päevakava Lähis-Idas on väga tihe.
Kuna Gaza olukord enam meediapealkirjades ei kajastu,
on inimloomusele või vähemalt poliitikutele omane
keskenduda olulisematele ohtudele, nagu ISISele ja Iraani kõnelustele.
Gaza olukord on tahaplaanile vajunud.
Nagu Saksa välisminister Steinmeier Gazat külastades ütles,
on Gaza püssirohutünn.
Kuna olukord ja ülesehitus on nii viletsalt edenenud,
jõuab see varem või hiljem uuesti rahvusvahelise tähelepanu orbiiti.
Mati, viimane kommentaar. - Teema näib kõiki väsitavat.
Hoolin gazalastest, kuid Lähis-Idas toimub hetkel väga palju.
Meedia tähelepanu on piiratud.
Pea iga suvi kuuleb, et on konfliktid ja tuleb taas maksta.
Taas süüdistatakse eri osapooli. Rahvas taheb näha lõpplahendust.
Nad on kaotanud motiivi asju muuta.
Loodetavasti keegi hoolitseb olukorra eest.
Aitäh. Hr Khaled Diab, oli meeldiv teid näha.
Hr Owen Alterman ja Mati, aitäh saates osalemast.
Aitäh vaatajaile. Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri