JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
USA vahendatud rahukõneluste katkemisest
Iisraeli ja Palestiina omavalitsuse vahel on möödunud aasta.
Kümnenditepikkuse konflikti lahendamisprotsessi uuendamist
pole näha. Käesolevat aastat varjutasid
vastastikune usaldamatus ja ühepoolsed käigud.
Nii loobuti lõpliku lahenduse leidmisel ametlikust kommunikatsioonist.
Raportite järgi käib tagatubades Lääne toetatud PO ja Iisraeli vahel
siiski tihe side julgeoleku ja majandusarengu vallas.
Stuudios on hr Elias Zananiri,
Palestiina poliitanalüütik ja ajakirjanik
ning Palestiina Siseministeeriumi endine pressiesindaja,
ja dr Reuven Berko,
Yisrael HaYomi ajakirjanik ja analüütik. Tere tulemast!
Tervitan ka TV7 analüütikut Mati Shohanit.
Mati, kõneluste katkemisest on möödas aasta.
Eelmise aasta 17. aprillist alates on täielik vaikus.
Mis sa selle kohta öelda oskad?
Aasta on möödunud kõneluste ametlikust katkemisest.
Kuid juba siis olid kõnelused USA poolt peale sunnitud.
Tegelikult pole asjad koha peal palju muutunud.
Paljud väidavad, et üht-teist toimub, nad pöörduvad ÜROsse jne.
Fakt on, et Iisraeli-PO suhted on säilitanud status quo,
paremaks nad pole kindlasti muutunud.
Paljud on mures,
kuna kaua on möödas 1990. aastate keskpaigast,
kui on käinud regulaarsed kõnelused,
nii et näib nagu midagi hirmsat võiks juhtuda.
Tegelikkus on aga tavaline.
Kõnelusi pole palju olnud, aga suhted rahanduses,
inimeste liikumises jätkuvad regulaarselt,
nagu ka julgeolekusidemed. See tasand toimib,
kuid paljud ootavad järgmisele tasandile jõudmist,
ehk mingit lõplikku lahendust meie suheteprobleemile.
Hr Zananiri,
PO president Mahmoud Abbas on arutanud PO juhatusega
julgeolekukoostöö peatamist Iisraeliga,
mida soovitas PLO.
Iisrael oli külmutanud
igakuised PO-le kogutud maksuülekanded
vastusena palestiinlaste käigule
taotleda Haagi Kriminaalkohtu liikmestaatust,
mis jõustus 1. aprillil. Ja palju muid asju.
Kas vastab tõele,
et PO ja Iisrael säilitasid möödunud aasta vältel status quo
või on toimunud mitmeid asju,
mis on süvendanud lõhet palestiinlaste ja Iisraeli vahel
ja kaotanud samal ajal võimalused mis tahes dialoogiks tulevikus?
Tahaksin esmalt midagi korrigeerida.
Viitasid oma sissejuhatuses kulissidetagusele diplomaatiale
julgeoleku ja majanduse vallas.
Ma ei nimetaks seda tagatoasideks.
See on osa Oslo lepete tehnilistest parameetritest,
mis määratlevad Iisraeli ja PO vaheliste suhete normid,
vaatamata poliitilise protsessi käigule, kas kõnelusi on või pole.
Tagatoasuhtluse, või kuidas tahes seda nimetada soovite,
ehk kohaliku tasandi koostöö peamine komponent on see,
et Oslo lepete sõlmimise esimesest päevast peale
pidi see seisma kahel peamisel jalal.
Esimene oli poliitiline progress kõnelustel,
mis pidi viima lõppstaatuse lepinguni
viie aasta jooksul alates PO loomisest 1994. a,
niisiis 1999. aastaks.
Et liigutaks lõpliku lepingu poole,
mille järgi Palestiina riik luuakse Iisraeli kõrvale
1967. a piirides.
Teiseks jalaks oli see, et kuni kestab poliitiline protsess,
kuni käivad kõnelused PLO,
kes vastutab kõneluste eest Iisraeliga,
ja Iisraeli valitsuse vahel,
oli julgeolekualane koordineerimine osapoolte vahel.
Julgeolekuküsimused,
mis põhjustavad peavalu nii Iisraelile kui PO-le.
Oslo lepete järgi on mõlemal omad kohustused.
Need kohustused, eriti pärast teist intifadat 2000. a
ja järgnevail aastail, kui George Mitchell tuli Roadmapiga,
tehti väga selgeks: PLO-lt ja Iisraelilt oodati kahte asja,
et Roadmapiga edasi liikuda.
Esimene kohustus oli see,
et PO peab võitlema terrori ja vägivallaga
ja Iisrael pidi peatama asunduste ehitamise okupeeritud aladel,
sh Ida-Jeruusalemmas.
Neil aastail, kui käis intifada,
ja Iisraeli armee ründas Palestiina julgeolekujõude,
sai 70% PO julgeolekuaparaadi inimjõust
ja komandokeskustest hävitatud
või tõsiselt kahjustatud Iisraeli armee poolt.
PO polnud sel ajal võimeline
täitma oma julgeolekukohustusi
ja terrorirünnakutega võitlema.
President Abbasi valimisega algas uus ajastu.
See algas PO julgeolekujõudude taastamisega.
President Abbasi valimisest tänaseni
on PO olnud selles valdkonnas tõeliseks partneriks.
Seda võib kontrollida erinevatelt Iisraeli julgeolekuülematelt.
Nad kinnitavad, et PO julgeolekujõud on teinud oma tööd.
Miks aga pole Iisrael täitnud oma kohustusi?
See on üks asi. Teine lugu on selles,
millele ka Mati viitas, et kõnelused toimusid 1990. aastate keskel.
Kõnelused jätkusid ja katkesid pidevalt
Ehud Olmerti ajani, kui osapooled peaaegu lepinguni jõudsid,
kui poleks olnud kaht olulist asja, mis Olmerti aja lõpul esile kerkisid.
Esimene oli väidetav korruptsiooniskandaal,
mis polegi enam väidetav, kuna kohus mõistis ta süüdi,
ja teiseks oli Gaza sõda.
Need peatasid kõik jõupingutused,
mis osapooled oleksid võinud lepinguni jõudmiseks teha.
Esimesest päevast peale, kui Netanyahu võimule tuli,
mis on väga kahetsusväärne asi,
kuni tänaseni pole me näinud Iisraeli poolel tõsist partnerit,
kes näitaks huvi kõneluste ja lepingu vastu palestiinlastega.
Ma peatan teid hetkeks ja tulen hiljem tagasi. Dr Berko?
Mul on selle ajalooülevaate kohta mitmeid kommentaare.
Kõigega ma nõus pole, osaga olen.
Juhiksin tähelepanu paarile asjale, mida mu kolleeg puudutas.
Üks on see, et teine intifada
hävitas täielikult kogu protsessi.
Iisrael ei hävitanud PO vägesid lihtsalt hävitamise pärast.
Nad pidid reageerima lõputule terroritegevusele
mida PO ja selle aktivistid harrastasid.
Pidime reageerima.
Teiseks, Olmerti valitsusajal toimus tal Abbasiga palju kohtumisi.
Viimane neist lõppes väga kahetsusväärse lepinguga.
Abbas lahkus kohtumiselt ega naasnud enam.
Olmerti sõnul olid nad lepingule väga lähedal,
kuid Abbas lahkus ega naasnud.
Kuulsime hiljem, et Olmerti ametiaeg oli lõppemas,
ja temaga ei tahetud enam mingeid lepinguid teha.
Esitati väga nõrk argument, et Iisrael on demokraatlik riik
ja iga valitsus peab järgima eelnevaid kokkuleppeid,
isegi kui Olmert oleks mingi lepingu teinud.
Enne viimaseid valimisi tunnistas Tzipi Livni,
kes osaleb nüüd Sionistlikus Liidus,
ja kõik teavad, et nad pole Netanyahuga parimad sõbrad,
ta tunnistas isegi pärast valitsusest lahkumist,
et Netanyahu oli andnud talle vabaduse
palestiinlastega mis tahes leping sõlmida.
Kuid ta läks koju ja ütles, et nad ei taha midagi.
Nägime, et läbirääkimiste asemel
ja selle asemel, et Iisraeli juudiriigiks tunnistada,
millega nad ei nõustu,
on palju lihtsaid asju, milles kokku leppida.
Demilitariseeritud Palestiina riik, näiteks.
Nemad nõuavad kontrolli Jordaania piiril.
Nägime, mis juhtus Egiptuse piiril, kui Gazast taandusime.
Nad said kohustuse kontrollida Egiptuse piiri,
kuid nad rikkusid selle nii Egiptuse kui Iisraeli jaoks.
Ütlesite, et midagi pole muutunud. Paljugi on muutunud.
Palestiinlastel pole ühtsust.
Me ei saa pidada läbirääkimisi ühe poolega,
kui seal on Hamas, kes ei nõustu ühegi kokkuleppega.
See on terroriüksus, mida isegi Abbas ei suuda kontrollida.
Nad tegutsevad Siinail Egiptuse ja meie vastu.
Palestiinlased ei saa midagi teha.
Kui vaatame seda keskkonda,
siis meenub Netanyahu hiljutine avaldus:
"Näib, et minu ametiajal pole võimalik Palestiina riiki luua."
Ta polnud selle vastu. Me kõik aktsepteerime Palestiina riiki.
See on Iisraeli huvides.
Näete, mis meie ümber toimub: ISIS,
Hamas, Ansar Beit al-Maqdis Damaskuses,
al-Qaeda ja teised jõud Siinail, kes Egiptusega võitlevad.
Kellega peame rahu tegema?
Kohalike olude praktilisest küljest on meil palestiinlastega tavaline elu.
Praegugi lubab Iisrael Gaza palvetajaid
Templimäele palvetama.
Gazast liigub palju reisijaid ja kaupu.
Paljud on saanud loa Iisraelis tööl käia.
Julgeolekukoostöö toimub mitte üksnes Iisraeli,
vaid ka palestiinlaste heaks,
kuna pidevalt tehakse katseid Palestiina valitsust kukutada.
See pole palestiinlaste teene meile seoses varasemate lepetega.
Nad järgivad omaenda huve.
Seepärast ma ei usu, et need kokkulepped tühistatakse.
Lõpetuseks tahan öelda, et Haagi kohtusse minek
polnud kooskõlas mainitud Oslo lepingutega.
Oslo lepped ei luba kummalgi poolel ühepoolseid samme teha.
Nad läksid Haagi, möödudes kõnelustest Iisraeliga,
ja see ei austa ühtki lepingut.
Üks hetk, kohe tuleb teie järg.
Mati, sinu kommentaar. - Naaseksin algse teema juurde
PO on ähvardanud katkestada julgeolekukoostöö Iisraeli valitsusega.
Teeme faktid selgeks.
See on kestnud väheste eranditega, nagu 2000. a intifada,
kus Palestiina relvajõud otseselt Iisraeli ründasid.
See välja arvatud, on Iisrael ja PO koostööd teinud,
sest see on mõlemi huvides.
Oleme varem rääkinud,
et PO eksisteerib välismaise abiraha toel,
millest makstakse palku, ja ka julgeolekuabist.
Paljud teavad, et Hamas võitis Palestiina ametlikud valimised.
Räägitakse Hamasi ohust PLO-le,
kes on juhtiv osa tänases POs.
Iisraeliga suhete katkestamine pole neile kasulik.
Paljud puhuvad selle suureks.
Keegi ei tee seda. Abbas ähvardab tagasi astuda ja PO laiali saata.
Keegi astub tema asemele. See pole eriline ähvardus.
Kui vaadata piiripunkte, näiteks üht suuremat, Kalandiyat,
on tuhandeid palestiinlasi, kes iga päev Iisraelis tööl käivad,
siis on igal tasandil suhteid.
Asjad pole kõige hullemad, kuigi peaksid palju paremad olema
ja loodan, et tulevikus ongi.
Meil on siin taevas võrreldes naaberriikidega.
Viimane mõte.
Kuidas inimesed kritiseeritud Netanyahu valitsust õigustavad?
Ta ütleb, et me ei tee koostööd terrorirühmitustega nagu Hamas.
Araabia kevade järel, mis polegi eriti kevad,
on hakatud mõistma, et me ei saa nendega koostööd teha,
ja võimalus Iisraeli situatsioonis kiiret lepingut sõlmida on kadunud.
Hr Zananiri. - Mu sõber tõstatas mitu küsimust.
Kasutaksin minestrone supi näidet.
Selles Itaalia festivalisupis
segatakse erinevaid köögivilju ja saadakse kõigile meeldiv supp.
Mis puudutab kohalikku reaalsust, kohaliku rahva elu,
siis ei saa segada kokku siit-sealt mingeid tükke
ja serveerida seda kõigile vastuvõetava supina.
Mu sõbra öeldus on suur lahknemine tõest.
Mainiksin paari asja väga lühidalt.
Kui Iisrael ründas 2. intifada ajal Palestiina julgeolekujõude,
2000. a nn teise intifada ajal,
olid see kättemaksuks terrorirünnakute eest,
enesetapupommitamiste eest, mida tegi Hamas.
Seda ei teinud PO julgeolekuväed.
- Teise intifada ajal?
See pole tõsi.
- Üks hetk, laske mul lõpetada.
Mina ei katkestanud teid.
Iga kord, kui hamaslased enesetapurünnaku korraldasid,
ründas Iisraeli armee Palestiina julgeolekujõude.
Nende ründamine ajal, mil PO ei saatnud enesetapupommitajaid,
kui nad ei võtnud selle eest ametlikku vastutust,
oli tollal tüliõunaks Iisraeli valitsusega,
sest ei rünnatud õiget sihtmärki.
Iisrael argumenteeris tol ajal,
et nad pidid ründama PO julgeolekuvägesid,
sundimaks POd ja Arafati Hamasi vastu tegutsema.
Nii nõrgestatakse POd ja selle julgeolekuvägesid,
kuni ühel päeval nad enam Hamasile vastu hakata ei suuda.
Üks hetk hr Zananiri,
seoses antud teemaga -
hiljuti kuulutas USA kohtusüsteem PLO vastutavaks
mõnede terrorirünnakute eest. - See on nonsenss.
Ma ei saa süüdistada kohtus Iisraeli valitsust või Netanyahut,
kuna paar iisraellast põletasid Jeruusalemmas elavalt palestiinlase.
Selle teo sooritajad tuleb kohtusse anda,
aga ma ei saa väita, et Netanyahu või tema valitsus saatis nad.
Kerge on väita, et Iisraeli valitsus saatis terroristid
palestiinlaste kallale. Kuid see ei vasta tegelikkusele.
Siin on alati terrorirühmitusi, kas meeldib või mitte,
mõlemal pool on alati neid, kes tahavad kõnelusi nurjata.
Iseasi on, kas anname järgi
ja lõpetame poliitilise protsessi, kuna Hamas teeb rünnakuid?
Kui seda teeme, teenime nende eesmärke.
Ja see on olnud peamine tüli meie ja Iisraeli valitsuse vahel.
Mõned tahavad iga rünnaku puhul kõnelused lõpetada.
Iisraeli juhil Yitzhak Rabinil oli üks kuulus ütelus:
Võitleme terroriga nagu poleks mingit rahuprotsessi,
ja jätkame kõnelusi nagu poleks terrorit.
Me ei anna järgi terrorigruppidele,
ega lõpeta kõike, kuna keegi ründab kedagi.
Järgmine punkt.
Gaza ja selle piiride teema.
Gazas toimuv on vältimatu tagajärg
lahkunud Iisraeli peaministri Ariel Sharoni ühepoolsele otsusele
taanduda Gazast ilma POga ühtki lepet sõlmimata.
Saatsime Iisraeli valitsusele mitmeid hoiatusi.
Sharonile ja tema meestele.
Neile teatati, et kui nad teevad seda üksi ilma POga kõnelemata,
rikutakse kõik läbirääkimisvõimalused ja edastatakse rahvale halb sõnum.
Nii anti Hamasile võimalus väita,
et nemad ajasid iisraellased Gazast välja.
Päev pärast Iisraeli taandumist väitsid hamaslased kõikjal Gazas,
et nende vastupanu,
viidates oma qassamrakettidele ja mürskudele,
ajas sionistid Gazast välja.
Iisraeli ühepoolsel taandumisel Gazast oli sama mõju
mis Iisraeli ühepoolsel taandumisel Liibanonist 2000. a Baraki juhtimisel.
Liibanoni armeega läbi ei räägitud ja vaakumi täitis Hezbollah.
Hr Zananiri, me pole ajalookanal. Räägime reaalsusest täna.
Üks hetk, annan talle võimaluse vastata, ja siis saate jätkata.
- Gaza osas oli kõik vale.
Seda ei saa Liibanoniga võrrelda.
Sharon otsustas Gazast taanduda, kui PO seal oli.
Nad visati Gazast välja. Mõnesid PO aktiviste tulistati,
teised visati katustelt alla, ja nad jooksid ära,
sh hr Mohammed Dahlan (endine Fatah juht Gazas).
See näitab midagi koordineerimise vajaduse kohta.
Sama võib juhtuda ka Läänekaldal.
Seda esiteks. Teiseks ...
- Kui te ei lähe Läänekaldale ...
- Te ei saa vahele segada. Ma protesteerin.
- Dr Berko, üks moment, mina olen saatejuht.
Me ei ole ajalookanal. Tahame rääkida praegusest ajast.
- Ma saan aru. Koordineerimisest.
- Jätkamiseks peame mõistma, et siin on teatud dünaamika.
Küsimus sulle, Mati.
Hetkel on olukord, kus pooled teineteist ei mõista.
On palju viha. Kus me oleme ja kuhu me praegu liigume?
Kui jälgida trende Iisraeli ja Palestiina ühiskondades
nii Iisraeli, Palestiina kui rahvus- vaheliste instituutide uurimuste põhjal,
on suur erinevus olukorrast arusaamisel.
Selgitan. Nii Iisraeli kui Palestiina pool kuuleb hääli,
rahva seas, mitte valitsuses, kelle sõnul pole tulevik lootusrikas.
Rahvas ütleb, et tahab rahu,
tahame lepingut, mõlemal poolel,
aga kardame, et seda ei juhtu, öeldakse mõlemal poolel.
- Dr Berko, annan teile kohe võimaluse.
Tuntakse muret lähituleviku suhtes.
Lepinguni jõudmiseks avaldatakse väljastpoolt suurt survet.
Ütlesite varem õigesti, et mõlemal pool on usaldamatus.
Dennis Ross on mõlema poolega palju aega veetnud.
Ta ütles: unustage kõnelused ja rasked küsimused.
Alustage usalduse ehitamisest, järgmise põlvkonna harimisest.
Rääkige viha ja kihutustöö kaotamisest valitsusest ja õpikutest.
See puudutab mõlemat poolt: Harige rahu suunas.
Edendage vastastikust mõistmist ja austust, siis tulevad muud teemad.
See on see, kus rahvas on,
Valitsustel on omad huvid
ja tuleb otsida põhjuseid, miks nad midagi ütlevad või teevad.
Dr Berko, mul on teile küsimus.
Seoses praeguse olukorraga,
milline on praegune seis ja kuhu me teie meelest liigume,
ja kas kõneluste taaskäivitamine lähitulevikus on võimalik?
Me peame selle millelegi rajama.
Kihutustöö pole mingi alustusteema,
kui PO juhid ja teised
idealiseerivad intifada märtreid jt.
Enesetapusooritajaile makstakse,
Iisraeli juute tapnutele püstitatakse monumente.
Seda kuuleb Palestiina raadios ja televisioonis.
Igaüks, kes soovib, võib meediaväljaannetest näha,
millise kihutustöö varal uut põlvkonda kasvatatakse.
Pole mingit lootust,
kui uue põlvkonna mõtlemist rahu poole ei suunata.
Ja me ei näe seda.
Kuid protsess peaks käima, nagu mainitud, altpoolt üles.
Kohapeal on võimalik saavutusi näha. See on ainus viis.
Sest kui kuuleme,
mida PO õpetab uuele põlvkonale
Haifa ja Yafo vabastamise kohta, pole mingit lootust.
Naasmisõigusega öeldakse:
Selle asemel, et teid merre ajada,
suretame teid demograafiaga välja. - Aitäh, dr Berko.
Hr Zananiri, sama küsimus. - Ma ei taha ajaloost rääkida.
Räägin praegusest
ega püüa tühistada äsja esitatud süüdistusi.
Eksisteerib ametlik Palestiina seisukoht,
mida on esitlenud president Abbas, PO valitsus ja PLO juhtkond.
See põhineb
Iisraeli ühepoolsel tunnustamisel PLO poolt 1988. a.
koos 1967. a kuulsa iseseisvusdeklaratsiooniga,
mille Yasser Arafat PNC-s ette luges.
Palestiinlaste positsioon pole muutunud.
PLO jõudis Arafati juhtimisel järeldusele,
et peab muutma strateegilist positsiooni.
Selle asemel, et nõuda kogu Palestiinat,
nagu varem,
kiitis PLO 15.11.1988 ametlikult kahe riigi lahenduse heaks.
- Meie aeg on otsakorral. Palun lühidalt.
Sellest peale, ja ma ei püüa ajalugu seletada,
kuid on asju, mida me ei saa unustada,
2010. a esitleti Araabia rahualgatust.
Aasta hiljem kiitis selle rahualgatuse heaks ...
- Teil on vaid 10 sekundit kommentaariks aega.
- Kui tahame täna rahu teha, siis parameetrid on selged:
Olemas on Araabia rahulahendus,
ÜRO 2012. a resolutsioon
tunnustab Palestiina riiki 1967. a piirides,
Iisrael peab elama reaalselt kahe riigi lahendusega.
- Alustame siin lauas! Andke käsi!
- Suur aitäh, dr Berko ja hr Zananiri!
Aitäh, Mati! Aitäh vaatajaile! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri