Tervetuloa Jerusalem studioon!
Samalla kun Iran yrittää selvittää ydinkriisin diplomaattisin keinoin -
se käy kampanjaa median ja yleisen mielipiteen muokkaamiseksi.
Kampanjassa Iran esitetään uhrina -
ja länsi vallanhimoisena kiusaajana.
P5+1-maat, eli USA, Venäjä, Kiina, Ranska, Britannia ja Saksa, -
eivät ole suoraan kiistäneet Iranin väitteitä, -
joiden mukaan Iranin ydinohjelmassa ei ole mitään väärää.
Tästä kanssamme keskustelevat tohtori Emily Landau, -
joka on kirjoittanut aiheesta Turvallisuusinstituutin artikkelin, -
sekä Meir Javedanfar, Iranin politiikan luennoitsija IDC Herzliasta, tervetuloa!
Tervetuloa myös TV7:n analyytikko Mati Shoshani!
Mati, selventäisitkö asiaa?
Iranilaiset ovat tehneet uskomattoman mediatempun.
Iranin ydinsuunnitelmia pidetään kyllä uhkaavina, -
mutta Iran kääntää huomion muualle.
Se sanoo: "Länsi kiusaa meitä, se on romuttanut taloutemme!"
"Haluamme ainoastaan rauhanomaisen ydinohjelman, -
kuten kaikki muutkin. Jättäkää meidät rauhaan!"
Neuvotteluissa ja länsimaiden lehdistötiedotteissa -
on unohdettu tärkein asia, eli ydinasevalmius.
Nyt keskustellaan asioista, jotka eivät aiemmin olleet pöydällä, -
kuten siitä, että Iran saa säilyttää jotkut ydinlaitokset, -
ja pakotteita silti poistetaan.
Iran on saanut pöydälle asioita, joita ei aiemmin edes harkittu.
Se esiintyy länsimaiden julmuuden uhrina, -
aivan kuin se ei olisi tehnyt mitään väärää.
Tohtori Landau, olette tutkinut tätä syvällisesti.
Iran viittaa jatkuvasti ydinsulkusopimukseen, -
joka suosittelee rauhanomaista ydinohjelmaa.
Mistä on kyse?
Itse asiassa ydinsulkusopimus ei suosittele ydinohjelmaa, -
mutta ydinsulkusopimus sallii ydinaseettomille jäsenmailleen -
rauhanomaisen ydinohjelman.
Syynä on se, että kun sopimus aikoinaan laadittiin, -
jäsenten joukossa oli sekä ydinase- maita että ydinaseettomia maita.
Ydinasemaat ovat ne viisi tunnustettua ydinasevaltiota, -
jotka ovat YK:n turvallisuus- neuvoston viisi pysyvää jäsentä.
Muiden täytyi liittyä ydinaseettomina valtioina.
Ydinasevaltioiden täytyi antaa muille maille jokin hyvitys, -
että nämä suostuisivat liittymään sopimukseen siinä asemassa.
Niin syntyi kuuluisa pykälä, joka sallii rauhanomaisen ydinohjelman.
Sopimus astui voimaan vuonna 1970.
Siitä neuvoteltiin siis 1960-luvun lopulla.
Silloin keskityttiin sellaisiin maihin kuin Ruotsi, -
joka oli lähellä ydinasevalmiutta.
Myös Kanada ja Israel olivat pitkälle kehittyneitä.
Nämä maat eivät olleet huolestuttavia käytökseltään.
Vuosien mittaan sellaiset maat kuin Iran, Irak, Pohjois-Korea ja Syyria -
kehittivät sotilaallisen ydinohjelman rauhanomaisen ohjelman suojissa, -
sillä samaa teknologiaa voi käyttää kumpaankin tarkoitukseen.
Ne vetoavat ydinsulkusopimukseen, joka sallii rauhanomaisen ohjelman.
Sen suojissa ne kehittävät salaa sotilaallista ydinohjelmaa.
Iran on koko ajan hokenut: -
"Meillä on oikeus rikastaa uraania ydinsulkusopimuksen mukaan, -
eikä rikkeistämme ole todisteita."
Nykyisten neuvottelujen suurin kompastuskivi -
on juuri tämä Iranin ydinohjelman aseellinen puoli.
IAEA:lla on paljon kysymyksiä Iranille tästä toiminnasta.
Iran on estänyt tämän tutkimuksen vuosien ajan.
Käsittelemme IAEA:n tutkimuksia myöhemmin.
Herra Javedanfar, Iran esiintyy tämän prosessin uhrina.
Se syyttää kansainvälistä yhteisöä kiusaamisesta pakotteilla, -
jotka ovat romuttaneet sen talouden ja tehneet hallinnosta epävakaan.
Miten Iran esittää tämän viestin kansainväliselle yhteisölle?
Iran on aina sanonut pitävänsä kiinni oikeudestaan -
rauhanomaiseen ydinohjelmaan.
Iran ei ole koskaan sanonut haluavansa ydinasetta.
Iranissa on vahva sensuuri ydinaseesta puhumista vastaan.
Kukaan ei saa edes puhua ydinaseen eduista Iranille.
Iranissa ydinohjelma esitetään ennen kaikkea tieteelliseksi.
He sanovat, että maailma ei halua Iranin edistyvän tieteellisesti, -
eikä Iranin kehittyvän omavaraiseksi.
Vuoden 1979 vallankumouksen keskeinen teema oli itsenäisyys, -
etenkin riippumattomuus suurvalloista.
Rauhanomainen ydinohjelma oli tärkeä osa vallankumousidentiteettiä.
Nyt se on tietysti paljon muutakin.
Siitä on tullut Iranin sisäpoliittinen kysymys.
Kovan linjan edustajat käyttävät sitä maltillisia vastaan -
saamalla aikaan konfliktin länsimaiden kanssa.
Ydinohjelma heikentää Iranin maltillisia, -
jotka haluaisivat parantaa suhteita länteen.
Lisään keskusteluun taustalla vaikuttavia tekijöitä.
Ensiksikin, miksi Iran haluaa nyt neuvotella?
Puhuimme taloudesta ja Iranin sisäisistä kiistoista.
Iranin taloutta rajoittavat tällä hetkellä tietysti pakotteet, -
mutta myös raakaöljyn hinta, joka on laskenut merkittävästi.
Nämä seikat ovat tuoneet Iranin neuvottelupöytään.
Toinen tärkeä asia on pommin laukaisumenetelmä.
Iranilla on strateginen ohjussuunnitelma.
Sillä on ohjuksia, joiden kantama on 25 000 kilometriä, -
ja lähivuosina ehkä enemmänkin.
On selvää, mitä Iran aikoo tehdä näillä ohjuksilla.
Jostain syystä tätä ei käsitellä neuvotteluissa.
Puhutaan vain pommista ja siitä, onko ydinohjelma rauhanomainen.
Kuitenkin Iran investoi paljon pommin laukaisuun.
Öljyn hinnan laskusta ja pakotteista huolimatta -
Iran investoi paljon tällaiseen ydinvalmiuteen.
Ballististen ohjusten kysymys on tosiaan tärkeä.
Se on ydinasevalmiuden yksi osa.
Tarvitaan fissiomateriaalia räjähdystä varten, -
täytyy osata tehdä ydinkärki, ja sitten tarvitaan laukaisumenetelmä.
On totta, että ballistisia ohjuksia ei käsitellä neuvotteluissa.
Kuitenkin kaikkein polttavin kysymys on -
ydinohjelman sotilaallisen toiminta.
Se on P5+1-maiden tärkein todiste neuvotteluissa Iranin kanssa.
Se on niiden vahvin kortti.
Jostain syystä ne eivät kuitenkaan painosta Irania, -
vaan antavat Iranin jatkaa tarinointiaan, -
joka kuuluu: "Emme ole tehneet mitään väärää."
Kansainvälisen yhteisön täytyisi lopultakin tuoda selvästi -
nämä IAEA:n kysymykset pöydälle.
Iranin eteen täytyisi lyödä todisteet siitä, -
että sillä todellakin on sotilaallinen ohjelma.
Nyt Iran päästetään pälkähästä.
Siksi se jatkaa puheitaan: - "Emme tee mitään väärää, -
te vain kiusaatte meitä ettekä salli meidän edistyä tieteellisesti."
Iranille pitäisi sanoa: "Ei, te olette tehneet väärin, -
ja siksi neuvottelemme ja vaadimme tätä kaikkea.
Miten uskotte tilanteen kehittyvän?
Kuten sanoitte, Iran on estänyt IAEA:n tarkastukset.
Tarkastajat eivät ole päässet epäilyttäviin pakkoihin.
IAEA on ollut niistä huolissaan Yukiya Amanon kauden alusta asti.
Miten IAEA voi jatkaa tutkimuksiaan, -
kun poliittisella tasolla P5+1 pyrkii sopimukseen mahdollisimman pian?
Se on neuvottelujen suurimpia ongelmia.
IAEA:lla on oma prosessinsa Iranin kanssa.
25. lokakuuta umpeutui IAEA:n asettama määräaika, -
johon mennessä Iranin olisi pitänyt vastata vain kahteen kysymykseen.
Iran ei vastannut niihin.
IAEA:n johtaja Amano sanoi viimeksi muutama viikko sitten, -
että Iran ei salli tutkimuksia. Silti poliittiset neuvottelut jatkuvat.
Herää kysymys, -
onko neuvotteluissa edes kyse ydinsulkusopimuksen rikkomisesta.
Miten neuvotteluja voidaan jatkaa käsittelemättä sitä asiaa?
Herra Javedanfar?
Keskustelimme Emilyn kanssa siitä, millainen on hyvä tai huono sopimus.
Siitä on erilaisia käsityksiä.
Minusta huono sopimus on sellainen, -
jossa ei käsitellä aseistautumista pakotteiden poistamisen yhteydessä.
Jos sopimus tehdään, osa pakotteista poistetaan, mutta osa jätetään.
Jos Obama ei vaadi pakotteiden poistamisen ehtona, -
että Iran vastaa sotilaallista ohjelmaa koskeviin kysymyksiin, -
se on huono sopimus.
Iranin hallinto reagoi painostukseen, koska se on hyvin järkevä.
Se analysoi riskit ja hyödyt tarkkaan. Jos hinta on liian suuri, se perääntyy.
Ohjuskysymys on hankalampi.
Miksi Iran hävisi Iranin ja Irakin sodan?
Ensinnäkin Iraniin hyökkäsivät Irakin ilmavoimat, -
jotka olivat Ranskan ja Venäjän varustamia.
Iran teki ratkaisevan virheen rikkoessaan suhteet USA:n kanssa, -
koska se ei enää saanut varaosia amerikkalaisvalmisteisiin hävittäjiinsä.
Pian sen jälkeen, kun perheeni lähti Iranista vuonna 1987, -
Teheraniin alettiin ampua Scud-ohjuksia.
Ne aiheuttivat valtavaa kauhua ja tuhoa.
Iranilaiset pitävät ohjuksia pelotteena uutta ohjushyökkäystä vastaan.
Niihin saatetaan myöhemmin liittää ydinkärkiä, -
jos sotilaallista ydinohjelmaa koskevia kysymyksiä ei käsitellä.
Iranilla on kuitenkin myös omia turvallisuushuolia.
Silla ei ole vahvoja ilmavoimia, ja sitä vastaan on tehty ohjusiskuja.
En minäkään haluaisi, että Iranilla on Israeliin yltäviä ohjuksia.
Ohjuksilla olisi kuitenkin muutakin merkitystä.
Asia ei ole ollut mukana neuvotteluissa, -
eikä sitä voi nyt enää ottaa mukaan.
Se vaikeuttaisi neuvotteluja ja heikentäisi lännen asemaa.
Ballistiset ohjukset, jotka voivat kantaa ydinkärkiä, -
ja joita Iranilla on paljon, -
kuuluvat YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaan vuodelta 2010.
Asia ei siis ole neuvottelujen ulkopuolella.
Tällä neuvottelukierroksella se päätettiin jättää pois, -
mutta se on turvallisuus- neuvoston päätöslauselmassa.
Iranilla voi toki olla legitiimi tarve tietylle ohjusmäärälle, -
mutta se kehittää mannertenvälisiä ballistisia ohjuksia.
Ne yltävät Eurooppaan ja sitäkin kauemmas.
Sellaisia ei kehitetä ilman sotilaallista ydinohjelmaa.
Siksi asia on erittäin vakava.
Eikö mannertenvälisiä ohjuksia voi olla ilman ydinkärkiä?
He ovat investoineet niihin valtavasti...
Mutta onko se mahdotonta? Eikö kukaan ole tehnyt niin?
Ei. Niitä on vain kahdella supervallalla, joilla on myös ydinase.
Palataanpa neuvotteluihin.
Uutisista näkee, että Iranin aikeet ovat kaikkien tiedossa.
Kaikki ovat selvillä siitä, mihin Iran pyrkii.
Jos siis sanotaan, että Iran ei salli tutkimuksia, -
kyse ei ole siitä, ettei Iranin sotilaallisesta ohjelmasta tiedettäisi.
Maailman johtajilla on käytössään kaikki faktat.
Kyse ei ole tiedon puutteesta.
Jos verrataan Iranin ja P5+1-maiden, erityisesti USA:n sitoutumista, -
niin huomaamme, etteivät ne ole samalla tasolla.
Iran on sitoutunut tähän syvemmin ja investoinut tähän enemmän.
Se on valmis maksamaan siitä.
Iran näkee, miten ponnettomasti länsi reagoi.
He pelkäsivät, että Israel tekisi sotilaallisen iskun, -
mutta nyt he tietävät, ettei sitä tapahdu.
Iran voi siis venyttää rajoja aina vain lisää.
USA ei oikeastaan pyri pysäyttämään Irania, -
vaan pelastamaan kasvonsa.
USA ja Eurooppa yrittävät olla häviämättä neuvotteluissa.
Ne pitävät kiinni siitä, mistä voivat, -
ja Iran yrittää saada irti mahdollisimman paljon.
Minusta USA on käsitellyt Irania viisaasti.
Se on saanut aikaan yksimielisyyden Iranin kovista pakotteista siksi, -
että se on valmis sallimaan rajoitetun uraanin rikastamisen.
Tämä on vienyt pohjan Iranin kaunalta USA:ta kohtaan.
Iran haluaisi mieluummin, että heiltä kiellettäisiin rikastaminen kokonaan.
Silloin he voisivat valittaa, että maailma sortaa heitä.
He pelkäävät Obamaa enemmän kuin Netanjahua, -
koska Obaman sopimukselle on vaikeampi kääntää selkäänsä.
Hyvän sopimuksen hylkääminen olisi vaikea selittää omalle kansalle.
Obama on siis haastanut Iranin viisaasti.
En usko, että USA haluaa sopimusta epätoivoisesti.
Se haluaa sopimuksen, mutta ei millä hinnalla hyvänsä.
Yksi este sopimuksen synnylle voi olla se, -
että Iran vaatii kaikkien pakotteiden poistamista heti.
En usko, että Obama on suostuu siihen.
Tekeekö Obama sopimuksen millä hinnalla hyvänsä?
Ei varmaankaan millä hinnalla hyvänsä, -
mutta USA kuitenkin viestittää Iranille -
voivansa antaa pitkälti periksi Iranin vaatimuksille, -
vaikka Iran ei joustaisi yhtään.
Iran kieltäytyy kaikesta, kuten se on tehnyt alusta asti.
Silti P5+1-maat lähestyvät Irania ja tekevät myönnytyksiä.
Ehkä ne eivät kuitenkaan anna täysin periksi Iranille.
Joka kierroksella kuulemme optimistisia arvioita, -
mutta lopputulos on se, että kuilut ovat liian suuria, -
koska USA ei luovuta kaikessa.
Länsi kuitenkin viestittää olevansa valmis antamaan pitkälti periksi.
Haluaisin palata keskusteluun siitä, -
miten Iran manipuloi mediaa ja yleistä mielipidettä -
sekä maailmanlaajuisesti että sisäisesti.
Miksi Iran ponnistelee niin kovasti imagonsa puolesta?
Miksi se haluaa olla kansainvälinen tekijä -
muun muassa taistelussa ISIS:ä vastaan?
Voimme verrata Irania Pohjois-Koreaan, -
koska kummallakin on ydinaseohjelma, -
ja kumpikin on haastanut kansainvälistä yhteisöä.
Nämä maat ovat erilaisia.
Pohjois-Korea on eristäytynyt kansainvälisestä yhteisöstä.
Iran puolestaan haluaa osallistua.
Se haluaa palauttaa kaupalliset suhteet Eurooppaan.
Valitettavasti Eurooppa haluaa samaa, ja se on ongelma.
Iran haluaa siis kovasti integroitua kansainväliseen yhteisöön, -
mutta omilla ehdoillaan.
Se tahtoo Lähi-idän hallitsevaksi suurvallaksi.
Se on vaarallista, eivätkä P5+1-maat ole tähän mennessä hyväksyneet sitä.
Iran sanoo kansainväliselle yhteisölle, ettei se ole tehnyt mitään väärää.
Se väittää, että sitä ahdistellaan enemmän kuin ketään muuta.
Heiltä vaaditaan kaikenlaisia tarkastuksia, -
mutta mikään ei riitä.
Iran kuitenkin unohtaa pikku jutun: -
vuosikymmeniä kestäneen työn ydinasevalmiuden saavuttamiseksi.
Herra Javedanfar?
Tuota tarinaa tuskin uskotaan lännessä, -
paitsi ehkä media ja jotkut akateemikot.
Vaikka Venäjä ja USA kiistelevät Ukrainasta, -
ne ovat silti yksimielisiä Iranista.
Erään artikkelin mukaan -
iranilaiset yrittivät kovasti saada Kiinan ja Venäjän lähettiläitä -
luopumaan P5+1-maiden kannasta, mutta turhaan.
Iranin puheet ovat siltä osin legitiimit, -
että sillä on oikeus rauhanomaiseen ydinohjelmaan, -
koska sellainen on monella muullakin maalla.
Sitä, että Iran on uhri, ei usko edes Venäjä.
Kiinakaan ei sitä hyväksy, sillä se seuraa Venäjän esimerkkiä.
Dynamiikka ei siis ole muuttunut siitä, kun neuvottelut alkoivat.
Olen keskustellut monen iranilaisen kanssa.
Olen sanonut, että meidän pitäisi tunnustaa -
Iranin oikeus rauhanomaiseen ydinohjelmaan.
Iranilaiset ovat kuitenkin sanoneet minulle, -
etteivät he edes halua sitä oikeutta enää.
"Tämä hallinto tappaa, vangitsee ja kiduttaa meitä."
"Tämän hallinnon ydinohjelma on vararikossa, emme tahdo sitä!"
"Poistakaa pakotteet, niin me maksamme mitä haluatte."
Jos hallinto ei saa edes omaa kansaansa vakuuttuneeksi, -
se tuskin pystyy pitämään kiinni tarinastaan.
Kysyitte, miksi Iran näkee näin paljon vaivaa ydinpommin saamiseksi.
Iranilla on teologia laajentumisesta ja oman ideologian levittämisestä -
ensin Lähi-itään ja sitten koko maailmaan.
Iran on investoinut kymmeniä miljardeja dollareita -
globaaliin terrorismiin.
Se rahoittaa Hizbollahia ja terrori-iskuja ympäri maailmaa.
Kyse ei ole vain yksittäisestä asiasta. Heillä on laajentumisen ideologia.
He eivät halua laajentaa vain maan rajoja, vaan uskontoaan.
Samanlaisia ongelmia on muillakin Lähi-idän mailla.
Qatarilla, Saudi-Arabialla, Irakilla...
Iranilla on taloudellisia ongelmia ja ikääntyvän väestön ongelma.
Sillä on edessään monia uhkia, ja sen täytyy ratkaista asia nyt.
Ponnistelujen on tuotettava hedelmää, ja pommi on vain yksi niistä.
Aika on lopussa. Emily, yksi lause?
Iranilaiset eivät ansaitse nykyistä hallintoa.
Iranin kansa on varmasti kyllästynyt -
tähän "Kuolema Amerikalle, kuolema Israelille" -hokemaan, -
ja ydinkiistan vaatimiin uhrauksiin.
Toivottavasti he saavat vastuullisemman hallinnon.
Olen samaa mieltä, mutta toisaalta jos Iraniin tulee demokratia, -
iranilaiset voivat silti haluta ydinaseen -
Saddam Husseinin käytettyä kemiallisia aseita heitä vastaan.
Samat haasteet voivat olla edessä demokraattisenkin Iranin kanssa.
Se ei kuitenkaan olisi uhka Israelille.
Kiitos, Meir Javedanfar ja tohtori Emily Landau!
Kiitos jälleen, Mati!
Kiitos katsojille, nähdään ensi viikolla!
Suomennos: Hannele Lehtoranta