Tervetuloa Jerusalem studioon!
Israelin parlamenttivaalit ovat alle kuukauden kuluttua, 17. maaliskuuta.
Puolueiden vaalikampanjat kiihtyvät.
Kyselyjen mukaan kahden pääpuolueen välinen kisa on tiukka.
Ne ovat pääministeri Netanjahun oikeistolainen Likud-puolue -
ja Herzogin keskusta- vasemmistolainen Sionistinen liitto.
Vieraanamme ovat -
Työväenpuolueen entinen media- neuvonantaja Gabriel Sassoon, -
ja Likudin jäsen, tohtori Emanuel Navon, tervetuloa!
TV7:n analyytikkona on tänään Paula Slier.
Jo aiemmassa ohjelmassa keskustelimme lähestyvistä vaaleista.
Mikä tilanne on nyt, kun vaaleihin on enää alle kuukausi?
Kaksi suurpuoluetta ovat ottaneet haasteen hyvin vastaan.
Ne ovat nykyisen pääministerin, Benjamin Netanjahun, Likud-puolue -
ja Työväenpuolueen ja Hatnuan Sionistinen liitto.
Kyselyjen mukaan Likudilla on nyt 24 paikkaa -
ja Sionistisella liitolla 25.
Paikkojen määrät vaihtelevat vähän väliä.
Useimmat israelilaiset kuitenkin uskovat, -
että Netanjahusta tulee jälleen pääministeri.
Kyselyjen mukaan 67 % israelilaisista uskoo, -
että riippumatta siitä, voittaako hänen puolueensa, -
hallituksen muodostaminen annetaan joka tapauksessa hänelle.
Mielenkiintoista.
Herra Sassoon, mitä mieltä olette tästä tiedosta, -
että Netanjahusta tulee pääministeri vaalituloksesta riippumatta?
Tämä on ristiriidassa kahden muun kyselyn kanssa.
Toisen mukaan 51 % pitää Netanjahua oikeana pääministerinä.
28 % kannattaa Jitschak Herzogia, josta tulee pääministeri, -
jos Työväenpuolue, tai Sionistinen liitto, voittaa.
Toisaalta kuitenkin saman Mina Tsemachin kyselyn mukaan -
vain 17 % uskoo, että Herzogista tulee pääministeri.
Siis jopa osa puolueen kannattajista on sitä mieltä, -
että vaikka puolue voittaisikin, Herzogista ei tule pääministeriä.
Se on yksi viranhaltijan eduista.
Israelilaiset pitävät todennäköisenä, -
että presidentti valitsee Netanjahun pääministeriksi.
Mitä paremmin kansa tutustuu Jitschak Herzogiin, -
sitä läheisemmältä hän alkaa tuntua.
Israelissa on tavallista tutustua ehdokkaisiin henkilökohtaisesti.
Kun Herzog tulee tutummaksi, -
hänessä aletaan nähdä ainesta pääministeriksi.
Paula kertoi tilastotietoa ihmisten odotuksista.
En nyt puutu näihin lukuihin tarkemmin, -
mutta on täysin mahdollista, että Herzogista tulee pääministeri.
Tohtori Navon?
Puhuitte siitä, mitä kansa tuntee Herzogia kohtaan.
Ihmisten tunteet eivät kuitenkaan ratkaise, vaan matematiikka.
Pääministerin täytyy muodostaa koalitio.
Likud ja Työväenpuolue ovat kumpikin saamassa noin 25 paikkaa.
Jommankumman puolueen johtajan täytyy koota hallitus.
Tilastojen valossa Jitschag Herzog ei tule onnistumaan siinä, -
toisin kuin Netanjahu.
Herzogin täytyisi yhdistää ultraortodoksiset puolueet -
ja uskonnonvastaisen Jesh Atidin.
Silloinkin hänellä on vain noin 60 paikkaa.
Se ei olisi toimiva koalitio.
Vuoden 2009 vaaleissakin, -
kun Livnin johtama Kadima sai yhden paikan enemmän kuin Likud, -
Livnillä ei ollut koalitiota, -
ja Netanjahua pyydettiin muodostamaan koalitio.
Israelissa koalitiokumppanit ovat ratkaisevan tärkeitä.
Työväenpuolueella niitä ei ole.
Entä arabipuolueiden liitto?
Se liitto on kommunismin, islamismin ja arabinationalismin sekasotku.
Se yhdistyi vain ylittääkseen vaalikynnyksen.
Vaalien jälkeen se todennäköisesti hajoaa.
Heidän johtajansa ovat sitä paitsi sanoneet, -
etteivät he suosittele ketään pääministeriehdokasta.
He tuskin liittyisivät Työväen- puolueen johtamaan koalitioon.
Viime vaalit olivat täysin erilaiset.
Alusta alkaen tiedettiin, että Työväenpuolue oli yksin.
Se ei ollut liittoutunut Livnin kanssa. Livni päätyi Netanjahun koalitioon.
Oli selvää, että Netanjahusta tulisi pääministeri.
Nyt se ei ole lainkaan selvää. En halua spekuloida koalitioista.
Ultraortodoksinen Shas on sanonut tiettyjä asioita ennen vaaleja.
Useat puolueet ovat vakuuttaneet voivansa olla samassa hallituksessa, -
esimerkiksi Jesh Atid, jota Navon sanoi uskonnonvastaiseksi.
Ultraortodoksitkaan eivät ole sulkeneet mitään pois.
Koalitio olisi todellakin mahdollinen.
Jotta presidentti valitsisi Herzogin, -
noin 61 knesset-jäsenen täytyy suositella häntä pääministeriksi.
Sen jälkeen hänellä on useita viikkoja aikaa muodostaa koalitio.
Korjatkaa minua, tohtori, jos olen väärässä, -
mutta ensin valitaan pääministeri, ja sitten hän muodostaa hallituksen.
Ne ovat erillisiä asioita.
Mikäli hän pystyy siihen. Aina se ei onnistu.
Presidentti sanoi hiljattain, -
että hän aikoo vaatia kaikilta puolueilta pääministerisuositusta, -
eivätkä ne pääse livahtamaan karkuun vaalien jälkeen.
Jos siis tarpeeksi moni puolue suosittelee jompaakumpaa, -
se pitkälti ratkaisee, kummasta tulee pääministeri.
Huomautan tähän väliin nopeasti, -
että tietysti Likudin jäsen sanoo, ettei vaihtoehtoa ole.
En kylläkään sanonut niin. Sanoin, ettei Herzogilla ole koalitiota.
Ihmiset sanovat, että Netanjahun uskotaan muodostavan hallituksen.
Kyselyjen perusteella se ei kuitenkaan ole niin yksiselitteistä.
Likudilla on vain runsas 20 paikkaa.
Netanjahun kannatus on alhaisempi kuin koskaan.
Israelilaiset ovat huolissaan taloudesta -
ja Israelin eristämisestä kansainvälisesti.
Keskustelemme näistä asioista pian. Paula, mitä mieltä olet?
Sellaistakin on huhuttu, -
että koalitio voitaisiin muodostaa Sionistisen liiton ja Likudin kesken.
Jos mukaan tulisi Naftali Bennett, saataisiin yli 60 paikan enemmistö.
Mainitsitte arabipuolueet. Yksi niiden ongelma on se, -
että viime vaaleissa arabien äänestysvilkkaus oli vain noin 50 %.
Mainitsitte myös kyselytulosten vaihtelevuuden.
Minusta kuitenkin näyttää siltä, että tulossa on oikeistokoalitio.
Jotkut oikeistopuolueet ovat menettämässä kannatustaan, -
mutta nimenomaan Likudille.
Uusimpien kyselyjen mukaan -
51 % israelilaisista pitää Netanjahua kokeneimpana johtajana.
Hänen vahvuutensa on turvallisuus, -
vaikka se ei välttämättä ole tärkein vaaliteema.
Tohtori Navon, kysyisin Netanjahun suosiosta.
Viime vuosina häntä on pidetty johtajana, jolle ei ole vaihtoehtoa.
Israelilaisten suhtautuminen häneen on kuitenkin vähitellen muuttunut.
Muita henkilöitä on alettu harkita.
Herzog ei ollut edes vaihtoehto kaksi vuotta sitten.
Miten Netanjahu suhtautuu tähän?
Netanjahu ei tunnetusti ole Israelin suosituin poliitikko.
Monet, jotka eivät pidä hänestä, eivät silti näe hänelle vaihtoehtoa.
Lisäksi hän on ollut vallassa pitkään.
Yhteensä hän on ollut pääministerinä yhdeksän vuotta.
Haastajia on noussut hänen puolueensa sisältäkin.
Likudin Moshe Kachlon perusti oman puolueensa -
taloudellisen puolueohjelman pohjalta.
Netanjahulla on siis oikeistohaastajia, -
mutta näissä vaaleissa hän on Likudin ehdokas.
Konservatiivihallituksen kannattajilla ei ole vaihtoehtoa.
Eivät kaikki silti pidä hänestä, -
mutta ainoa vaihtoehto olisi vasemmistohallitus.
Mainitsitte, että hän on ollut vallassa yhteensä yhdeksän vuotta.
Onko siitä hänelle etua vai haittaa?
Länsimaissa on johtajia, jotka ovat hallinneet 10 vuotta ja ylikin, -
kuten Tony Blair ja Margaret Thatcher.
François Mitterrand oli vallassa ennätykselliset 14 vuotta.
10―12 vuotta on yleensä maksimi länsimaissa.
Jos Netanjahu jatkaa nyt pääministerinä, -
hän tietää itsekin, että tämä olisi hänen viimeinen kautensa.
Vaikka hän harkitsisi ehdokkuutta vuonna 2019, -
hänet haastettaisiin varmasti oman puolueen sisältä.
Hän tuskin hyväksyy Israelin johdossa ketään muuta kuin itsensä.
Ehkä, mutta monet ovat eri mieltä, myös hänen omassa puolueessaan.
Kuten tohtori Navon sanoi, Netanjahu ei ole Israelin suosituin henkilö.
Miksi hänelle ei silti nähdä vaihtoehtoa?
Tämä viranhaltijan etu pätee erityisen paljon Netanjahun kohdalla.
Vaaleihin on vielä neljä viikkoa. Politiikassa se on pitkä aika.
Joitakin viikkoja sitten -
kuultiin jännittävä uutinen Livnin ja Herzogin puolueliitosta.
Netanjahua ei haluta pääministeriksi.
Häntä saatetaan pitää väistämättömänä, -
mutta kyselyjen mukaan häntä ei haluta pääministeriksi.
Viime vaaleissa -
Jair Lapidin keskustapuolue näytti saavan kyselyissä 10―12 paikkaa.
Kyselyjähän ei saa julkaista vaaleja edeltävällä viikolla.
Lapidin puolue on nyt knessetin suurin puolue 20 paikalla.
Yllätyksiä voi siis aina tulla, ja toivomme, että tulee nytkin.
Sanoitte, että useimmat eivät halua Netanjahua pääministeriksi, -
mutta Paulahan sanoi, että 51 % pitää häntä parhaana ehdokkaana.
Eikö tässä ole ristiriita?
Olen Australiasta. Ennen Australian vaaleja vuonna 2007 -
John Howardia pidettiin itsestään selvänä johtajana.
Sitten Gillardin ja Ruddin liitto sai murskavoiton vaaleissa.
Politiikassa asiat muuttuvat nopeasti.
Australiassa oli juuri osavaltiovaalit, -
joissa Työväenpuolue voitti äänivyöryllä konservatiivihallituksen.
Historiassa on ollut tällaisia täyskäännöksiä.
Täyskäännös voi siis tulla ja vakaa koalitio on mahdollinen.
Australiassa on kaksipuoluejärjestelmä, -
ja Israelissa koalitiojärjestelmä.
Sionistinen liitto voi vielä saada muutaman paikan lisää, -
ja koalitio voidaan muodostaa.
Haluaisin kyllä, että vaalijärjestelmä muuttuisi.
Niin minäkin.
Paula?
Kuten sanoitte, neljä viikkoa on pitkä aika, varsinkin Israelissa.
Netanjahun vahvuutena on aina ollut turvallisuus.
Kysymyksiä on tosin noussut hänen toiminnastaan Gazassa viime vuonna.
Sionistisella liitolla ei kuitenkaan ole sellaista kokemusta kuin hänellä.
Heidän esittämäänsä "tiekarttaa" on myös kritisoitu.
On helpompaa kritisoida nykyistä pääministeriä, -
kuin laatia toimiva vaihtoehtoinen tiekartta.
Heidän lupauksiaan on myös syytetty epärealistisiksi, -
kuten se, että vuoden sisällä vanhusten köyhyys poistetaan.
Olen kuitenkin samaa mieltä siitä, että Netanjahuun on kyllästytty.
Mutta löytyykö Likudin sisä- tai ulkopuolelta ketään, -
joka olisi yhtä pätevä?
Keskustellaan nyt Työväenpuolueen puheenjohtajasta Jitschak Herzogista.
Neljä vuotta sitten hän ei ollut edes mukana kuvioissa.
Hänellä on tietysti perhesiteitä diplomaatti Abba Eveniin, -
ja hän on Israelin presidentin Chaim Herzogin poika.
Hän on ollut myös tiedustelu-upseeri.
Hänen poliittinen uransa on kuitenkin ollut keskinkertainen.
Mistä hän on yhtäkkiä astunut esiin tullakseen Netanjahun tilalle?
Kuka Netanjahu oli silloin, kun hän tuli Peresin tilalle?
Näin voi aina kysyä, kun viranhaltija haastetaan.
Netanjahu on ollut vallassa yhdeksän vuotta. Israel on saanut tarpeeksi.
Kukaan ei epäile Herzogin pätevyyttä.
Hän on tehnyt hyvää hallintotyötä vuosia, -
eikä edes Netanjahun leiri ole epäillyt hänen kykyjään.
Sen sijaan Netanjahun leiri kampanjoi pelon avulla.
He julkaisivat hiljattain mainoksen, jossa ISIS kyseli tietä Jerusalemiin.
Vastaus kuului: "Kääntykää vasemmalle!"
Netanjahun leiri käyttää mielellään pelottelutaktiikkaa.
He antavat ymmärtää, että vasemmisto tukee ISIS:ä.
Netanjahu selvästi pelkää, mutta Herzogin kykyjä hän ei epäile.
Kuten sanoitte, Herzog tulee siniverisestä perheestä.
Hänellä ei kuitenkaan ole karismaa, eivätkä israelilaiset tunne häntä.
Hänen on vaikea esittäytyä vakavasti otettavana ehdokkaana.
Ei siksi, että hän on uusi.
Eihän haastajalla voikaan olla samaa kokemusta kuin viranhaltijalla.
Herzogilla ei ole karismaa, ja hänet tunnetaan huonosti.
Hän toimi sosiaaliministerinä muutama vuosi sitten.
Työväenpuolueen kampanja on myös ongelmallinen.
Herzogilla ja Livnillä on paljon erimielisyyksiä.
Livnin on vaikea kritisoida nykyistä hallitusta, -
koska hän itse kuului siihen.
Työväenpuolue kritisoi nykyisen hallituksen turvallisuuskabinettia, -
jonka jäsen Livni oli.
Gazan sodan kritiikki on siksi epäuskottavaa.
Israelilaiset myös ymmärtävät, -
että sellaisia epäsymmetrisiä sotia ei voi täysin voittaa.
Olemme osa kansainvälistä järjestelmää, -
jossa maailman media on Israelin kimpussa.
Israelilaiset eivät ota tosissaan niitä syytöksiä, -
ei oikeisto eikä vasemmistokaan.
Israelilaiset ymmärtävät, miten mutkikas tilanne on.
Tohtori Navon, seuraava kysymys on teille.
Kuten sanoitte, Netanjahu on ollut vallassa jo yhdeksän vuotta.
Kahden viime kauden aikana talous on ollut tärkeä teema.
Hän kuitenkin keskittyy kampanjassaan puolustukseen.
Hän puhuu vaaroista, -
jotka uhkaavat Lähi-idän maita.
Miten israelilaiset suhtautuvat tällaiseen kampanjaan, -
jossa talous unohdetaan kokonaan?
Minusta talouden pitäisi olla mukana kampanjassa.
Myönnän, että Netanjahu teki enemmän talouden puolesta -
ollessaan valtiovarainministerinä 2003―2005, -
kuin ollessaan pääministeri.
Suurin uudistus tehtiin hänen edellisen hallituksensa aikana, -
kun viestintäministeri Moshe Kachlon vapautti puhelinmarkkinat.
Likud olisi tosiaan voinut tehdä enemmän talouden puolesta.
Kannatan tosin vapaata markkinataloutta, en sosialismia.
Likudin pitäisi olla vapaan markkinatalouden puolue.
Mielestäni paras keino elinkustannusten alentamiseksi -
ja elintason nostamiseksi on vapaa markkinatalous.
Likud olisi voinut taistella enemmän kartelleja ja monopoleja vastaan.
En usko Työväenpuolueen sosialistiseen ratkaisuun, -
mutta Likud ei ole tehnyt tarpeeksi talouden puolesta.
Eivät varmasti ole tehneet tarpeeksi.
Toivottavasti keskustelemme myös ulkopolitiikasta, -
jotka ehkä kiinnostavat katsojia enemmän kuin sisäiset talousasiat.
Kaikki ovat sitä mieltä, että tämä hallitus on romuttanut talouden.
On vaikea löytää vuokra-asuntoa ja hyväpalkkaista työtä.
Nämä ovat niitä ongelmia, jotka israelilaisia oikeasti huolettavat.
Kerron esimerkin, jossa yhdistyvät diplomatia ja talous.
35 % asumisen tukirahoista Netanjahun hallituksen aikaan -
menee siirtokuntiin Vihreän linjan taakse.
Niissä asuu alle 5 % Israelin väestöstä.
Tähän vapaiden markkinoiden siirtokunta-talouteen on kyllästytty.
Israelilaiset haluavat muutosta.
Valtionapu on itse asiassa vapaan talouden vastakohta.
Valtio tukee asumista joka tapauksessa, -
koska Israelissa köyhien auttamista pidetään tärkeänä.
35 % tuesta menee siirtokuntiin.
Mistä se tieto on peräisin?
Hallitukselta itseltään.
Asuntoministeri Uri Ariel vahvistaa sen mielellään, sillä hän on ylpeä siitä.
Viimeinen lause tästä aiheesta?
Jos siirtokuntia syytetään talousongelmista...
En syytä, vaan sanon vain, että se on epäoikeudenmukaista.
Myös Vihreän linjan takana asuvat tekevät työtä ja maksavat veroja.
Kuten etelän ja pohjoisenkin asukkaat.
Hallitus päättää siitä, pidetäänkö ne asutukset.
Yritätte esittää asian niin, että hallitus ryöstää sinne muiden rahat.
Aika on vähissä...
Tämä on ruman politiikan kaunistelua.
Paula, mitä kertoisit ulkopolitiikasta?
Näissä vaaleissa -
Israelin ja palestiinalaisten konflikti ei ole etusijalla.
Netanjahu tuo kuitenkin voimakkaasti esiin Iranin asiaa.
Hän puhuu tästä pian USA:n kongressille, -
ei kuitenkaan presidentti Obaman kutsusta.
Kriitikkojen mukaan -
tämä on osa hänen vaalikampanjaansa, -
ja siitä on hänelle vain haittaa.
Mutta kuten täällä on sanottu, -
useimmat israelilaiset äänestävät talousasioiden perusteella.
40―50 % pitää taloutta tärkeämpänä kuin ulkopolitiikkaa.
Ulkopolitiikka siis kiinnostaa israelilaisia vähemmän...
Siinä mielessä, miten he äänestävät.
Herra Sassoon, mitä mieltä olette ulkopolitiikasta?
Netanjahu on aiheuttanut suurta vahinkoa USA:n ja Israelin suhteelle.
Ei ole epäilystäkään siitä, että Iran on vakava strateginen uhka.
On kuitenkin naurettavaa, -
kun Israelin USA:n suurlähettiläs Ron Dermer, -
Netanjahu ja Boehner uskottelevat, -
että kyse ei ole Likudin vaalikampanjasta.
Kongressin puhe voitaisiin pitää vaalien jälkeenkin.
Hän tekee sen sisäpoliittisista syistä.
Samalla hän tuhoaa strategiset suhteet -
Israelin tärkeimpään liittolaiseen.
On liioiteltua sanoa, että hän "tuhoaa" suhteet Yhdysvaltoihin.
Kaikki kyselytutkimukset osoittavat, -
että israelilaiset vastustavat kongressin puhetta.
Se ei siis saa heitä äänestämään Netanjahua.
Miksi hän siis käyttäisi sitä vaalikampanjassaan?
Miten voidaan väittää, että hän tekee sen vaalien takia?
Se, että se ei toimi, ei todista, etteikö se olisi ollut tarkoitus.
Ei se ainakaan nyt ole tarkoitus, koska se ei selvästikään toimi.
Ron Dermeriä on myös syytetty siitä, ettei hän ilmoittanut puheesta Kerrylle.
Boehner itse kuitenkin pyysi, ettei Kerrylle ilmoitettaisi.
Täytyy siis katsoa, mitä oikeastaan tapahtui, -
ja asettaa asiat oikeisiin mittasuhteisiin.
Kyse on sentään vain puheesta kongressissa kongressin kutsusta.
Ei se tuhoa suhdetta USA:han.
Valitettavasti aika on lopussa.
Käsittelemme tätä aihetta uudelleen vaalien lähestyessä.
Toivottavasti pääsette keskustelemaan tästä toistekin.
Kiitos, tohtori Navon ja herra Sassoon!
Kiitos jälleen, Paula! Kiitos myös katsojille, nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Hannele Lehtoranta