JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma stuudiosse!
Peagi on Iisraeli parlamendivalimised.
Parteid tõhustavad kampaaniaid, et populaarsust koguda,
17. märtsi valimisteni on vähem kui kuu.
Küsitluste järgi käib tihe rebimine kahe peamise partei -
peaminister Netanyahu parempoolse Likudi
ja Yitzhak Herzogi vasaktsentristliku Sionistliku Liidu vahel.
Stuudios on täna Tööpartei välisnõunik Gabriel Sassoon
ja Likudi liige dr Emanuel Navon. Tere tulemast!
Tänane TV7 analüütik on Paula Slier.
Paula, tahaksime alustuseks mõista, mis toimub.
Mõne aja eest meil juba oli üks valimisteemaline saade,
kuid nüüd on valimisteni vähem kui kuu.
Mis praegu toimub?
Poliitilisel areenil näeme võitlemas kaht suurparteid.
Praeguse peaministri Netanyahu partei Likud
ja Sionistlik Liit, mis koosneb Tööparteist ja HaTnuast.
Viimaste küsitluste järgi saaks Likud 24 kohta
ja Sionistlik Liit 25, ja kohtade arv muutub pidevalt.
Võitlus käib nende kahe vahel.
Enamik iisraellasi ehk 67% usub siiski,
et Netanyahust saab järgmine peaminister,
hoolimata sellest, kas tema partei saab enim kohti.
Iisraeli poliitikas annab president peaministrile mandaadi
koalitsioonivalitsus luua. See on praegune seis.
See on huvitav tähelepanek.
Hr Sassoon, seoses statistikaga, et vaatamata tulemustele
saab Netanyahu iisraellaste arvates järgmiseks Iisraeli peaministriks.
See on vastuolus kahe küsitlusega. Ühelt poolt öeldakse,
et 51% peab Netanyahut Iisraeli legaalseks peaministriks,
ja 28% pakub peaminstriks Herzogit,
kui võidab Sionistlik Liit.
Kui samas küsitluses küsiti,
kas järgmiseks peaministriks saab Yitzhak Herzog,
vastas jaatavalt vaid 17%.
See tähendab, et isegi Sionistlikus Liidus
ja teie toetajate seas on neid, kes ütlevad,
et isegi kui võidetakse, ei saa ta peaministriks.
Mida see tähendab?
Need on ametisolemise viljad.
Inimesed võivad näha Netanyahut tõenäolisima peaministrikandidaadina.
Mida enam valijad Yitzhak Herzogit tundma õpivad,
ja kui temaga isiklikult kohtutakse, nagu Iisraelis üritustel kombeks on,
seda enam rahvas näeb, et ta sobib peaministriks.
Need on ootused.
Need küsitlused näitavad, mida rahvas pärast valimisi ootab.
Võime vaatajate huvides arve uurida,
kuid võib näha ka stsenaariume,
kus valitsus antakse moodustada Yitzhak Herzogile.
Teie kommentaar, dr Navon.
Rääkisid sellest, kuidas inimesed Herzogit näevad,
nende tundmustest ja tunnetest, aga otsustab siiski matemaatika
ja valitsuse moodustamine.
Küsitluste järgi on Likudil ja Tööparteil tasavägiselt 25 kohta.
Lõpuks peab suuruselt teise partei juht
koalitsiooni moodustama.
Kui täna arve vaadata, siis Herzogil pole koalitsiooni,
Netanyahul aga on.
Herzog peaks oma koalitsiooniks ühendama ultraortodoksid
ja usuvastase Yesh Atidi ning siiski oleks tal vaid 60 kohta.
See koalitsioon ei töötaks ja on ebatõenäoline.
Isegi 2009. a valimistel sai Tzipi Livni juhitud Kadima
Likudist ühe koha rohkem, kuid Livnil polnud koalitsiooni koos
ja Netanyahul paluti valitsus moodustada.
Iisraeli koalitsioonipoliitika nõuab partnereid.
Täna pole Tööparteil aga potensiaalset koalitsiooni.
Isegi mitte araabia parteide blokiga?
See koosneb kommunistidest, islamistidest
ja araabia natsionalistidest.
Nad ühinesid vaid valimisteks, et uus valimiskünnis ületada.
Minu hinnangul lagunevad nad kohe pärast valimisi,
kuna see pole loomulik liit. Ma ei näe neid partneritena.
Nende juhid on juba öelnud,
et ei toeta ühtki peaministrikandidaati.
Ma ei näe neid Tööpartei koalitsioonis.
Hr Sassoon?
Eelmised valimised olid hoopis teine lugu.
Tööpartei esines eelmine kord iseseisvalt, mitte koos Livniga.
Livni ühines toona Netanyahu koalitsiooniga.
Kõigile oli selge, et peaministriks saab Netanyahu.
Seekord see nii selge pole.
Väga kergelt võib näha ...
Ma ei taha arutada potensiaalseid koalitsioone.
On oluline teada, et ultraortodokside Shas
räägib teatud asju enne valimisi,
ja paljud parteid teatavad, kellega ollakse nõus koostööd tegema.
Väitetavalt usuvastane Yesh Atid on öelnud,
et on valmis koostööks ultraortodoksidega,
kes on öelnud, et ei välista kedagi.
On võimalik näha teed, ja Herzogi võit on võimalik.
President peab talle ülesande andma.
Ta vajab 61 Knesseti kohta, et Herzogit peaministriks soovitada.
Seejärel on tal mitu nädalat koalitsiooni moodustamiseks.
See on teine lugu.
Professor võib mind korrigeerida,
aga valitsus moodustatakse siis, kui selleks mandaat antakse.
- Kui sa seda teha suudad. See ei toimi alati.
Ka president mainis hiljuti,
et kõik parteid peaksid kandidaati soovitama
ja ta ei lase kedagi pärast valimisi minema,
vaid nõuab neilt peaministrikandidaadi soovitamist.
Kui piisavalt palju parteisid soovitab sama kandidaati,
määrab see enam-vähem, kes peaministriks saab.
On väga paljuütlev, kui Likudi rahvas räägib,
et Netanyahu kõrval teist alternatiivi pole.
- Ma ei öelnud seda. Ütlesin, et Herzogil pole koalitsiooni.
- Hea küll, aga kuuleme,
et paljud ootavad valitsuse moodustamist Netanyahult.
Ma ei arva, et küsitluste järgi kõik selge oleks.
Viimaste nädalate küsitluste järgi pole veel lõplikult selge,
et inimesed just seda tahavad.
Likudil on vaid veidi üle 20 koha,
Netanyahu populaarsus on rekordiliselt madalal.
Rahvas on pahane majanduse
ja Iisraeli isoleerituse pärast rahvusvahelisel areenil.
Lisaks tema kõne Kongressis.
Räägime sellest veidi hiljem.
Paula, kuidas sina seda näed?
Liigub kuulujutte, et koalitsiooni võivad moodustada
ka Sionistlik Liit ja Likud.
Ka Naftali Bennetti partei kaasamine võib üle 60 koha anda.
Mainisid araabia parteisid.
Nende probleemiks on madal valimisaktiivsus.
Eelmistel valimistel käis valimas vaid 50%.
Paljud araablased ei tule valima.
Ütlesite, et küsitlustulemused muutuvad pidevalt,
aga selle järgi mida mina näen, tuleb meil parempoolne koalitsioon.
Parempoolsed parteid kaotavad toetust, kuid Likudile.
Viimaste küsitluste järgi näeb 51% iisraellastest Netanyahut
kui kõige kogenumat juhti ja tugeva julgeolekupagasiga.
Kuigi julgeolek pole peamine teema, mille pärast valima minnakse.
Kuid see on alati tema olulisim tugevus.
Netanyahu populaarsuse suhtes.
Viimastel aastatel on teda nähtud ülima juhina,
kellele asendajat pole.
Tasapisi võib näha muutust avalikkuse arvamuses.
On hakatud kaaluma ka teisi kandidaate.
Herzog Tööparteist ei tulnud 2-4 aasta eest meeldegi.
Kuidas Netanyahu selle kõigega tegeleb?
Pole saladus, et ta pole Iisraelis kõige populaarsem poliitik.
Kuigi ta paljudele ei meeldi, ei nähta talle siiski alternatiivi.
Ta on kaua aega võimul olnud.
Kui kaasata tema tema esimene peaministri ametiaeg 1996-99,
on ta võimul olnud 9 aastat. See on pikk aeg.
Ka tema enda parteis on neid, kes tema vastu kandideerivad.
Üks Likudi vanemaid liikmeid Moshe Kahlon tegi oma partei,
mis rõhub majandusplatvormile.
On neid, kes talle väljakutse esitavad,
kuid praegustel valimistel on ta Likudi peaministrikandidaat.
Konservatiivset valitsust soovijatel pole eriti muud võimalust.
See ei tähenda, et ta on populaarne ja rahvas armastab teda.
Osad tahavad teda peaministriks, osad mitte,
kuid valikud on piiratud, kui ei taheta vasakpoolset valitsust.
Mainisid, et ta on kokku 9 aastat võimul olnud.
Kas see mängib tema kahjuks või kasuks?
Lääne standardite järgi on juhid vahel võimul üle 10 aasta.
Tony Blair oli võimul ca 10 aastat, nagu ka Margaret Thatcher,
Francois Miterrand Prantsusmaal 14 aastat.
10-12 aastat on läänemaailmas tipuks.
Kui ta kuu aja pärast uuesti valitakse,
ei oodata talt ametisse jäämist rohkem kui neljaks aastaks.
See oleks tema viimane ametiaeg peaministrina.
Isegi kui ta kaaluks 2019. a uuesti kandideerimist,
oleks tal oma parteis kindlasti vastaskandidaate.
Arvan, et Netanyahu ei näe kedagi teist Iisraeli juhtimas.
Ta võib seda mõelda, kuid paljud mõtlevad teisiti,
kaasa arvatud tema enda partei liikmed.
Kuidas näete olukorda Netanyahu jaoks,
kui nagu öeldud, pole ta kõige populaarsem riigis,
kuid samal ajal ei nähta talle alternatiivi.
See on ametisoleku mõju, eriti Netanyahu puhul.
Meil on valimisteni ligi neli nädalat.
Mõni nädal on poliitikas pikk aeg.
Paljugi võib juhtuda.
Räägitakse Livni ja Herzogi keemiast.
Rahvas oli elevil, kui nende parteid mõne aja eest ühinesid.
Inimesed ei taha näha Netanyahut peaministrina.
Nad võivad mõelda, et ta on vältimatu,
kuid küsitluste järgi ei taheta teda peaministriks.
Saame näha.
Eelmistel valimistel sai Yair Lapid oma tsentristliku parteiga
küsitlustes pikka aega 9-11 kohta.
Kuid nädal hiljem oli tal 19 kohta.
Praeguses Knessetis on tal 20 kohta ja see on hetkel suurim partei.
Valimistel on alati üllatusi. Seekord ehk Sionistlik Liit.
Ütlesid, et enamik iisraellasi ei näe Netanyahut peaministrina,
aga saate alguses ütles Paula,
et 51% iisraellastest näeb teda kõige sobilikuma peaministrina.
Millest see vastuolu?
Asi on tema võimulolekus.
Mina olen austraallane.
Enne 2007. a valimisi ei nähtud John Howardile alternatiivi.
Äkitselt tuli Julia Gillardi ja Kevin Ruddi tiim,
kes võitsid valimised tormijooksuga ja suurelt.
See on poliitika. Asjad võivad muutuda.
Austraalias löödi praegustel osariigivalimistel
konservatiivne valitsus minema pärast üht ametiaega
ja Tööüpartei sai suure võidu.
Oleme näinud ajaloos suuri muutusi. Kuid polegi midagi suurt vaja.
Piisab paarist kohast siin ja seal ning olemas on stabiilne koalitsioon.
Austraalias on kaheparteisüsteem, Iisraelis koalitsioonisüsteem.
See teeb suure vahe. - Teeb küll,
aga võib näha stsenaariumi, kus mõni partei saab paar lisakohta
ja koalitsioon ongi olemas.
Valimissüsteem on teine teema. Tahaksin, et see muutuks.
Paula, sinu kommentaar.
Nagu ütlesid, neli nädalat on pikk aeg,
eriti Iisraelis.
Üks Netanyahu tugevusi on alati olnud julgeolek.
Inimesed tõstatasid küsimusi selle suhtes,
kuidas ta mullu Gaza sõjaga tegeles.
Aga selle mündi teine külg näitab, et rahvas ei usu,
et Sionistliku Liidu juhtidel oleks siin vajalikku kogemust.
Küsitakse plaanide kohta, mida nad esitlevad.
Üks asi on kritiseerida võimulolevat peaminstrit,
teine aga pakkuda elujõulist alternatiivplaani.
Neil on ka ebarealistlikke lubadusi.
Nad lubavad ühe aastaga vanurite seas vaesuse kaotada.
Olen nõus selles mõttes,
et tunda on väsimust Netanyahu suhtes.
Ja see töötab tema vastu. Kuid pole selge,
et oleks kedagi tema enda parteist või väljastpoolt,
kel oleks samasugune resümee.
Räägime Tööpartei esimehest Yitzhak Herzogist.
Nelja aasta eest polnud teda silmapiirilgi.
Tal on rikas perekonnasidemete ajalugu:
legendaarne Iisraeli diplomaat Abba Eban,
ta on Iisraeli presidendi Chaim Herzogi poeg.
Aga lisaks sellele, et ta oli lisraeli luureohvitser
ja teatud mõttes üsna keskpärane poliitik,
pole tal eriti midagi näidata, väitmaks,
et ta on valmis asendama ametisolevat Netanyahut.
Kes oli Netanyahu 1996. a, et esitada väljakutse Peresele?
Ta võitis 1996. a valimised.
Seda võib alati võimulolevate isikute vastu öelda.
Netanyahu on olnud võimul kokku 9 aastat.
Riigil on küllalt.
Keegi ei kahtle Yitzhak Herzogi sobivuses.
Ta on teeninud aastaid väga edukalt valitsuses.
Keegi ei kahtle tema sobivuses.
Ma pole kuulnud seda isegi Netanyahu leerist.
Samas korraldab Netanyahu leer hirmutamiskampaaniat.
Mõne päeva eest avaldati netis valimisreklaam,
kus ISIS küsis teed Jeruusalemma ja neile vastati: pöörake vasakule.
Netanyahu partei tegeleb hirmutamistaktikaga
ja võitleb vasaktiivaga ISISe või millegi abil.
Ta ilmselt kardab midagi, kuid ei kahtle Herzogi sobivuses.
Dr Navon.
Mis puudutab Herzogi sobivust, siis nagu öeldud,
pärineb ta sinivereliste perest.
Kuid tal puudub karisma ja iisraellased ei tunne teda eriti.
Tal on olnud raske esitleda end kui usaldusväärset kandidaati,
mitte sellepärast, et ta on uus.
Võimulolija vastu kandideerides ei pruugi palju kogemust olla.
Ka Netanyahu kandideeris kunagi võimulolnud peaministri vastu.
Herzogil jääb puudu karismast ja teda ei tunta.
Ta oli mõne aasta eest sotsiaalminister.
Probleeme on ka Tööpartei valimiskampaaniaga.
Herzogil ja Livnil on palju erimeelsusi.
Livnil on raske praegust valitsust kritiseerida,
kuna ta osales selles.
See on ka Tööpartei probleem. Nad kaasasid Livni,
ja kritiseerivad nüüd valitsuse julgeolekupoliitikat.
Livni osales valitsuses ja selle julgeolekukabinetis.
See ei lähe rahvale peale, kui öeldakse,
et valitsuse tegevus Gazas oli kohutav,
aga Livnil osales selles.
Rahvas mõistab, et see oli ebasümmeetriline sõda,
mida on raske täielikult võita.
Kuulume rahvusvahelisse süsteemi ja kogu meedia närib Iisraeli kallal.
Iisraellased ei usu seda, kui öeldakse,
seda oleks tulnud nii või naa teha,
olgu parem- või vasaktiiva poolt. Isegi Lieberman ütles,
et kaitseministeerium oleks teise tulemuse saanud.
Enamik iisraellasi mõistab, et asi on palju keerulisem.
Dr Navon, küsimus teile.
Netanyahu on juba 9 aastat võimul olnud.
Tema viimaste ametiaegade põhiteema
on olnud majandus.
Näib, et nüüd suunab ta oma kampaania kaitseteemale,
ja ohtudele Lähis-Idas,
mis ähvardavad paljusid riike.
Kuidas reageerib Iisraeli rahvas sellisele kampaaniale,
kus ta majandust täiesti eirab?
Ausalt öeldes peaks majandus kampaania osa olema.
Usun, et Netanyahu tegi majanduse heaks palju rohkem
rahandusministrina 2003-2005 kui peaministriks olles.
Suurim muutus tema peaministriameti ajal
toimus tema eelmisel valitsusajal kommunikatsiooniturul,
mis liberaliseeriti sideminister Kahloni juhtimisel.
Arvan, et Likud pole teinud majanduse heaks piisavalt.
Kuid ütlen seda vabaturu kaitsjana. Ma pole sotsialist.
Likud võib tunda uhkust, et on vabaturupartei.
Minu meelest on parim viis elukallidust alandada
ja rahva elatustaset tõsta on vabaturumajanduse abil.
Kahjuks pole Likud teinud piisavalt kartellide ja monopolide vastu,
kes on vabaturu vastandiks.
Ma ei usu Tööpartei sotsialistlikusse lahendusse.
Kuid tunnistan, et Likud pole viimased 3-4 aastat teinud piisavalt
oma vabaturu platvormi teostamiseks.
Hr Sassoon?
Kindlasti pole nad piisavalt teinud.
Loodetavasti jõuame rääkida ka välispoliitikast,
mis võib teie vaatajaid majandusest rohkem huvitada.
Praegune valitsus on majandusest buldoosriga üle sõitnud.
Küsige kellelt tahes.
Raske on korterit üürida või leida hea palgaga väärikat tööd.
Tõelised iisraellased huvituvad nendest probleemidest.
Majandus on neil valimistel kahtlemata olulisim teema.
Toon näite statistikast,
mis ühendab diplomaatilise ja majandusteema.
35% subsideeritud eluasemete rahast on Netanyahu valitsuse ajal
läinud asundustele väljaspool rohelist joont,
kus elab vähem kui 5% Iisraeli rahvastikust.
35% on läinud asundustele. Rahval on sellest kõrini.
Neil on kõrini vabaturu niristamise ja asunduste poliitikast.
Nad tahavad tõelist muutust.
- Subsideerimine, muide, on vabaturu vastand.
- Subsideeritud eluasemed saavad olema igas valitsuses.
Me pole USA. Me usume vaeste kaitsmisse.
35% rahast läheb asundustele.
- Kust see statistika pärineb?
- See on valitsuse enda statistika.
Eluasememinister Uri Ariel jagab seda infot meeleldi.
Ta on selle üle uhke.
- Viimane lause sel teemal.
Nad püüavad esitleda asundusi Iisraeli majandusraskuste põhjusena.
- Ei. Ma lihtsalt väidan, et see pole õiglane.
- Rahvas teisel pool rohelist joont töötab ja maksab makse.
See pole must auk, mis valitsuse raha imeb.
- Seda teevad ka inimesed lõunas.
- Kõik nad töötavad ja maksavad makse.
Valitsus otsustab nende kogukondade säilitamise.
Aga kui neid esitletakse
valitsuse käiguna ülejäänud riigi arvel,
siis mõlemal pool rohelist joont töötatakse ja makstakse makse.
- Saateaeg on otsakorral. Peame järgmise teema võtma.
Paula, mis sa meile välispoliitikast räägid?
On näha, et Iisraeli-palestiinlaste teema
pole neil valimistel eriti oluline.
Netanyahu rõhutab oma välispoliitikas Iraani.
Lähinädalail esineb ta USA Kongressi ees,
kuid mitte USA presidendi kutsel.
Kriitikute väitel on see osa tema valimiskampaaniast
ja pöörab lõpuks tema vastu.
Kuid see on tõlgendamise küsimus.
Kui puudutada varasemat vestlust,
siis näib, et enamik iisraellasi valib majandusküsimuste järgi.
40-50% iisraellastest peavad seda oluliseks.
- Kahjuks on meil vähe aega.
Seega välispoliitika huvitab iisraellasi vähem kui majandus.
Hr Sassoon, teie arvamus praeguse välispoliitika seisu kohta.
Netanyahu kasutab taas lammutustaktikat,
kui aktsepteerib USAst parteilist toetust.
Igal juhul on see parteiline küsimus nii Iisraelis kui USAs
kohelda Iraani tõsiseima strateegilise ohuna.
Nad ei tohi tuumarelva saada. Siin pole mingit kahtlust.
Aga kui Ron Dermer, Iisraeli saadik USAs,
Netanyahu ja Boehner püüavad teeselda,
et tegemist on millegi muu kui valimiskampaaniaga,
on see naeruväärne.
Ta oleks võinud pidada selle kõne Kongressis päev pärast valimisi,
kaks nädalat hiljem.
Ta teeb seda kodupublikut arvestades
ja hävitab samal ajal strateegilist suhet
Iisraeli olulisima liitlasega.
Dr Navon?
Suhte hävitamine on üledramatiseeritud.
Kõik Iisraeli küsitlused näitavad,
et enamik iisraellasi on selle kõne vastu,
ja see ei veena neid rohkem Netanyahu poolt hääletama.
Ma ei tea, miks peaks Netanyahu kasutama seda lisahäälte saamiseks,
kui iisraellased ütlevad,
et tema esinemine Kongressis ei veena neid tema poolt hääletama.
Kuidas saab siis öelda, et ta teeb seda valimiste pärast?
- Fakt, et see ei toiminud, ei tähenda,
et see polnud tema algne põhjus.
- Kindlasti pole see ajendiks täna, kuna küsitlused näitavad seda.
Ron Dermerit süüdistati ebaprofessionaalsuses,
kui ta ei teavitanud kõnest välisminister Kerryt.
Kuid Boehner ütles, et ta palus Kerryle mitte öelda.
Peame faktid lauale panema, mis täpselt toimus,
ja nägema asju õigeis mõõtmeis.
Räägime kõnest Kongressis Kongressi kutsel.
On liialdus väita, et see hävitab Iisraeli suhted USAga.
Kahjuks on meil aeg otsas.
Lähitulevikus tuleb meil valimiste eel veel saateid
ja oleks tore teid siin uuesti näha.
Aitäh, dr Navon ja hr Sassoon! Aitäh ka Paulale!
Aitäh, head vaatajad! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri