Israelin ennenaikaiset vaalit
Shalom ja tervetuloa!
Israelin parlamentti knesset hajotet- tiin. Maassa järjestetään uudet vaalit.
Netanjahu ilmoitti hallitustyöskentelyn käyneen mahdottomaksi.
Hän syytti Jesh Atid -puolueen Lapidia ja Hatnua-puolueen Livniä -
pääministerin politiikan nakertami- sesta. Vaalit järjestetään 17.3.
Uusia poliittisia ryhmittymiä muotoutuu, -
uusia poliittisia toimijoita ilmestyy, ja ilmassa on monia muutoksia.
Mukana keskustelemassa ovat -
knessetin entinen puhemies Avrum Burg -
ja Netanjahun entinen neuvonantaja Alex Selsky.
Tervetuloa myös TV7-analyytikko Paula Slier.
Voisitteko aluksi hieman selventää tätä nykyistä sekasotkua?
Käytitte sanaa "sekasotku". Monet israelilaiset sanoisivatkin, -
että poliittisen maiseman muotoutu- mista on todella vaikea ennustaa.
Pääministeri erotti kaksi ministeriä.
Maa valmistautuu ennenaikaisiin vaaleihin.
Odotettavissa on paljon poliittista kädenvääntöä kulissien takana -
ja liittoumien hakemista. Gallupit ennustavat, -
että seuraavissa vaaleissa oikeiston kannatus kasvaa edelleen.
Ennustetaan myös, -
että näissä vaaleissa äänestetään oikeiston ja vasemmiston väliltä.
Poliittinen keskusta ja Jesh Atid -puolue ovat vaalien häviäjiä.
Sosioekonomia on jälleen vaaliteema, jonka perusteella ihmiset äänestävät.
Ihmiset valittavat yhä, ettei nuorilla ole varaa asuntoon -
ja että pankit harjoittavat monopolia. Yksi teema on myös turvallisuus.
Turvallisuusasiat ovat totutusti vahva teema Netanjahulle.
Isoksi kysymykseksi jää, kuka liittoutuu kenen kanssa.
Gallupit osoittavat, että Netanjahu on todennäköisin ehdokas -
muodostamaan enemmistökoalition. Yksikin loikkaus, niin koalitio kaatuu.
Ei ole yksittäistä selvää enemmistöpuoluetta.
Siksi puolueet pyrkivät nyt liittoutumaan kiihkeästi.
Alex, puhutaan Netanjahun päätök- sestä lähteä ennenaikaisiin vaaleihin.
Mikä on todellinen syy taustalla?
Uskon hänen ajattelevan, -
että israelilaiset haluavat olla aiempaa kansallismielisempiä -
ja samaistua oikeistopuolueiden arvoihin.
Hän ajattelee, että edellisissä vaaleissa -
ihmiset jotenkin tekivät virheen ja äänestivät muotipuolue Jesh Atidia.
Luulen hänen uskovan, -
että kansan tekemä virhe voidaan korjata järjestämällä uudet vaalit.
En tiedä, onko hän enää varma, oliko päätös oikea -
ja onko lopputulos sellainen kuin hän haluaa.
Uskon, että tämä ajatus heijastelee Israelin politiikkaa toistaiseksi.
On olemassa tiettyjä ennusteita, -
että hallitus tulee olemaan epävakaa, olipa koalitio millainen tahansa, -
ja ettei se kestä neljää vuotta hajoamatta.
Oletteko samaa mieltä?
Kuuntelen hienoja analyysejä tässä.
Kadehdin niitä, jotka ymmärtävät, mitä on meneillään. Itse olen hukassa.
En ymmärrä, miksi Netanjahu halusi uudet vaalit tai mitkä ovat vaaliteemat.
Nämä ovat jo järjestäneet poliittisen kentän. Minulla ei ole vastauksia, -
koska minusta nämä ovat kummat vaalit. Yhtäältä vaikuttaa, -
että Netanjahu haluaa peruuttaa edelliset hallitusneuvottelut -
ja saada paremman hallituskokoon- panon. Hän ei osannut arvioida -
hänen henkilöönsä kohdistuvaa vihamielisyyttä ja tyytymättömyyttä.
Ennenaikaisista vaaleista ilmoitettiin pari viikkoa sitten.
Nyt käydään taistelua siitä, -
mikä vaaleissa nousee tärkeimmäksi asiaksi. Ovatko nämä henkilövaalit?
"Kuka tahansa, kunhan ei Netanjahu."
Vai nousevatko keskiöön sisällölliset asiat? Emme vielä tiedä.
Näyttäisi, että äänestäjää pyydetään valitsemaan 17.3. sen perusteella, -
ketä hän vastustaa eniten.
Nyt ratsastetaan negaatiolla. "Kunhan ei Netanjahu".
Netanjahu vastustaa vasemmistoa. Lapid vastustaa ultraortodokseja.
Livni ja Herzog sanovat: "Olemme, mitä olemme, mutta 'ei' arabeille."
Vaaleissa siis korostuu "ei". Kyse on siitä, kenen "ei" voittaa.
Mielenkiintoista. - Eikä ole. Se on kauheaa.
Analyysi monimutkaisesta tilanteesta on mielenkiintoinen.
Tarkoittaako se, -
ettei kukaan voi olla täysin tyytyväinen siihen, miten hän äänesti?
Se on tyypillistä kaikissa vaaleissa länsimaissa. En tiedä muista alueista.
Kannatetaan pienintä pahaa.
Meidän tilanteessamme se on osoitus jostakin syvemmästä, -
mikä on se, ettei ole olemassa yhteistä israelilaisuuden ydintä.
Jokainen ryhmä sanoo olevansa todellinen Israel.
Työväenpuolue sanoo olevansa tosi Israel, samoin kansallismieliset.
Poliittinen keskusta sanoo olevansa tosi Israel, -
samoin uskonnolliset nationalistit.
Kukaan ei määritä israelilaisuutta.
Nämä ovat pirstaloituneen yhteiskunnan vaalit, -
ja se näkyy vaalituloksessa.
Nyökytätte myöntyväisyyden merkiksi.
Oletteko samaa mieltä?
Olen samaa mieltä, että hajaannusta on liikaa.
Siitä näkyy merkkejä Israelin politiikassa.
Me kaikki haluaisimme, -
että Israelin yhteiskunta ja politiikka olisivat paljon yhtenäisempiä -
ja yksimielisempiä.
Aina joka vaaleissa näkyy uusia toimijoita, aatteita ja kasvoja.
Se tarkoittaa, että ihmiset ovat hämmentyneitä ja pettyneitä -
henkilöihin, ideologiaan ja talouteen.
Sama ongelma on jatkunut jo 20 vuotta.
Yksikään hallitus ei ole pysynyt koossa koko vaalikautta 20 vuoteen.
Aina on päädytty ennenaikaisiin vaaleihin. Se on huono asia.
Edellinen hallitus mielestäni ihan oikein yritti nostaa äänimäärärajaa, -
joka uusilta puolueilta vaaditaan knessetiin pääsemiseen.
Minusta se on oikein, mutta raja ei ole vielä riittävän korkealla.
Kun Israelin valtio luotiin, oli tärkeää, -
että jokainen juutalaisyhteisö tuli edustetuksi parlamentissa.
Jokainen pienikin ryhmä sai mahdollisuuden tulla edustetuksi, -
koska juutalaisia tuli kaikkialta maailmasta.
Nyt tilanne on toinen. Tarvitaan yhtenäisyyttä ja yksimielisyyttä.
Harmi, että vaaleissa korostuu, kenen kanssa ei olla liitossa.
On kuitenkin olemassa joitakin toimijoita ja puolueita -
esimerkiksi poliittisessa keskustassa ja oikeistossa.
Lieberman ja Israel Beiteinu ovat sanoneet, -
että he haluavat puhua sisällöstä ja ajatuksista, eivät henkilöistä.
Liebermanin viesti on pysynyt johdonmukaisena vuosien ajan.
On Moshe Kahlonin uusi puolue, Kulanu, joka tarkoittaa "Me kaikki".
Se viestittää ihmisille, että tarvitaan yhteispeliä.
Toivon, että niin käy, mutta luulen, että joudumme pettymään taas.
Sanoitte ihan oikein, että on melkein kriisi. Ette käyttäneet sitä sanaa.
On jatkuvaa politikointia. Se laskee myös äänestysinnokkuutta.
Vasemmiston kannattajat ovat perinteisesti laiskoja äänestämään.
Siksi nyt näkee vaalilauseita, kuten "Yritetään pelastaa Israel".
Se johtuu myös käsityksestä, -
että poliittiset toimijat tekevät liit- toja ja muuttavat helposti kantaansa.
Mikä on keskusta? Mikä on keskustaoikeisto ja -vasemmisto?
Esimerkiksi Livni on vaihtanut puoluetta puolenkymmentä kertaa.
Lieberman sanoo, ettei liitto keskusta- vasemmiston kanssa ole poissuljettu.
Älkää unohtako, että Lieberman kuului myös Ehud Olmertin hallitukseen -
2000-luvun alussa.
Tämä ei ole häneltä uusi siirto, vaikka häntä siitä syytetäänkin.
Erästä asiaa en ymmärrä.
Israelissa on hyvin monimuotoinen poliittinen järjestelmä.
Vielä viime vuosiin asti Israel oli hyvin ylpeä -
moninaisuudesta poliittisessa järjestelmässä. Toimiiko se todella?
Riippuu tietysti, miten sitä mitataan.
Tietyllä tasolla demokratia toimii hyvin.
Kansa voi antaa äänensä.
Toisaalta kulissien takana on paljon politikointia ja liittoutumista.
Äänestäjä saattaa äänestää tiettyä puoluetta, -
mutta täytyy saada aikaan enemmistökoalitio.
Siten äänestäjä ei voi olla varma, ettei puolue ota kumppaniksi puoluetta, -
jonka arvoja hän ei allekirjoita. Herää kysymys, onko se demokratiaa.
Onko puolueella, jota kannatit, samat arvot, jos se nousee knessetiin?
Edesmennyt isäni tapasi sanoa: "Demokratia on mahtava järjestelmä.
Valitettavasti vaalit joka neljäs vuosi turmelevat sen." Nyt joka toinen vuosi.
Se ei toimi enää, koska nykysysteemi sallii sen, -
että kansanedustajat pystyvät väistelemään ongelmakysymyksiä.
Täällä puhuttiin oikeistosta, keskus- tasta ja vasemmistosta. Se on fiktiota.
Israelissa oikeisto ei halua sopimusta palestiinalaisten kanssa.
Vasemmisto taas haluaa sopia palestiinalaisten kanssa.
Oikeisto ja vasemmisto ovat paljon kattavampia järjestelmiä.
Kyse on kansalais- ja ihmisoikeuksista, -
perustuslaillisesta turvaverkosta, sosiaalidemokraattisesta taloudesta, -
tasa-arvosta ja monista muista asioista.
Jos ei käsitellä varsinaisia ongelmakohtia, rakenne jää ontoksi.
Kuka tahansa voi olla missä tahansa poliittisella kentällä, -
kunhan voi vältellä kysymyksiä.
Ensimmäinen peruskysymys on tietysti palestiinalaiskysymys, -
sitten kysymys uskonnon ja valtion suhteesta.
Ne ovat kuin vaaleanpunaisia norsuja huoneessa.
Hallinnon edustajat käyvät Temppelivuorella -
uskonnollisesti ja poliittisesti. Status quo on kuollut.
Talousasioita täytyy korjata.
Mitä kapitalismi teki yhteiskunnan sosiaalisille kuiluille?
Ei ole vieläkään päätetty, mitä tehdä Israelin asukkaista 20 prosentille, -
joiden pitäisi olla tasa-arvoisia kansalaisia mutta jotka eivät ole.
Jos olisi poliittinen järjestelmä, joka ratkaisisi nämä neljä ongelmaa, -
maisema olisi eri kuin tämä fiktiivinen, joka pyrkii seuraavaan knessetiin.
Tahtoisin korjata erään asian.
Kysymys oikeiston ja vasemmiston eroista ei perustu siihen, -
kuka haluaa sopia konfliktin palestii- nalaisten kanssa. Kaikki haluavat sitä.
Oikeisto ymmärtää, että juutalaiset tarvitsevat kansallisvaltion, -
jossa he voivat elää turvassa. He eivät halua antaa periksi.
Vasemmisto on valmis antamaan periksi.
Meillä ei ole tarpeeksi asioita, maata, ilmaa, oikeuksia -
ja legimiteettiä pois annettavaksi.
Toinen kysymys liittyy demokratiaan.
Demokratia on hyvä asia, mutta tarvitaan myös rajanvetoja.
Kaikilta ei voi kysyä mielipidettä, -
ja kaikilla ei voi olla oikeutta vaikuttaa jokaiseen päätökseen.
Täytyy antaa pienemmälle ihmis- ryhmälle tilaa työskennellä hyvin.
Kyse ei ole vain demokratiasta. Täytyy myös olla hallitus, joka toimii.
Joka toinen vuosi se ei toimi, mutta ei sen tarvitsekaan toimia.
Kun edustajat ottavat hoitaakseen ministerinsalkun, -
heidän täytyy työskennellä ja parantaa esimerkiksi koulutusjärjestelmää.
Täytyy etsiä oikea linja.
Aiemmin meillä oli liikaa demokratiaa.
Emme kuitenkaan halua olla maa, joka ei ole demokraattinen.
On houkuttelevaa mennä mukaan vasemmisto―oikeisto-väittelyyn.
Vasemmistolla ja oikeistolla on erilainen näkemys siitä, -
mistä on varaa tinkiä ja mistä ei.
Israel on pitänyt kiinni koko alueestaan, sillä emme voi tinkiä.
Parin viime vuoden aikana on tingitty perusihmisoikeuksista.
Juuri ihmisoikeuksien ansiosta Israel on Lähi-idän ainoa puolidemokratia: -
demokratia toteutuu muillekin kuin ortodoksijuutalaisille -
ja ei-juutalaisillekin jossakin määrin.
Maa vai demokraattiset oikeudet? Kummasta on vaarallisempaa tinkiä?
Siitä on avautunut mielenkiintoinen keskustelu.
Hallinto puolestaan on hieno kulissi, -
joka peittää taakseen puolityrannian.
Toimimaton monipuoluejärjestelmä on ollut olemassa jo yli sata vuotta.
Sillä on pari hienoa saavutusta, -
jotka toteutuivat vaikeampienkin hallituskoalitioiden aikana.
Netanjahu on pitkäikäisin pääministeri sitten Ben-Gurionin.
Hän ei tehnyt mitään, vaikka hänellä oli fantastiset toimintamahdollisuudet.
Hän olisi voinut tehdä mitä vain viime vuosikymmenen aikana.
"Mitäpä rauhasta ja asuntojen hinnoista. Ei kuulu minulle."
Miten sitten israelilaiset näkevät sen? - Siihen on helppo vastata.
Netanjahu nähdään yhä johtajana, jolle ei ole haastajaa.
Kerron, mitä teen 17.3.
Äänestän ehdokasta, joka petkuttaa parhaiten.
Mielenkiintoinen lausunto. Paula, miten kommentoisitte?
Gallupien mukaan israelilaisista 65 prosenttia sanoo, -
etteivät he luota Netanjahuun. Sanoitte alussa ihan oikein, -
ettei vielä tiedetä, pelasiko Netanjahu liian vaarallista uhkapeliä.
Hän ilmeisesti ajatteli, -
että turvallisuuspoliittisten meriittien ansiosta hänellä ei ole haastajaa.
Gallupien mukaan se saattoi olla liian vaarallista uhkapeliä. Hän voi hävitä.
Monet pohtivat, mitä hän on saanut aikaan kaikkina näinä vuosina.
Onhan sekin saavutus, että on pitkäikäisin pääministeri.
Pääministeriltä ja hallitukselta toivoisi konkreettisia tuloksia.
Siksi näissä vaaleissa korostuu sosioekonomia.
Siitä puhuttiin jo viimeksi, mutta korjauksia ei ole tehty.
Jair Lapid ratsasti sillä. Nyt hänen kannatuksensa romahtanee, -
koska hän petti lupauksensa.
Netanjahun suurimpia saavutuksia on juuri se, -
että voimme määritellä vaalien ykkösteemaksi sosioekonomian -
eikä turvallisuustilannetta.
Kun miettii kulunutta 50―60 vuotta, se on iso saavutus.
On hyvä ja terveellinen asia, että olemme nyt tässä tilanteessa.
Mielestäni tämä hallitus ja pääministeri -
ovat pärjänneet kohtalaisen hyvin. Huonomminkin olisi voinut mennä.
Israelin talous on vakaa sen valossa, mitä tapahtui Euroopassa -
ja mitä nyt tapahtuu monissa muissa paikoissa.
Se ei silti tarkoita, etteikö pitäisi pyrkiä parempaan -
esimerkiksi asutuskonfliktissa, taloudessa ja muilla alueilla.
Valitettavasti Netanjahun ote -
ei tänä päivänä ole enää niin tuore, -
että hänellä riittäisi nälkää pyrkiä parempaan.
Silti hän on saanut aikaan paljon ja pitänyt kiinni ideologiastaan.
Olen samaa mieltä suurimmasta osasta hänen päätöksiään.
Silti pitää pyrkiä parempaan.
Netanjahu on toiminut pääministerinä nyt kolmella kaudella, -
jolloin hänet on valittu vaaleilla johtamaan maata.
Kaikki kaudet ovat päättyneet ennenaikaisiin vaaleihin.
Hän ei ole pystynyt kertaakaan täyteen neljän vuoden kauteen.
Heijasteleeko se jotakin heikkoutta -
hänen kyvyssään mennä eteenpäin joissakin näkökohdissa?
En usko.
Israelissa yksikään hallitus 20 vuoteen ei ole pysynyt pystyssä täyttä kautta.
Vika on järjestelmässä, ei henkilössä.
Hänen ensimmäinen kautensa oli pidempi kuin aiempi ja seuraava.
Viime kausi oli pidempi kuin edellinen.
Sharonin pääministerikausi tosin ei typistynyt siksi, -
että poliittinen tilanne olisi sitä vaatinut. Syynä oli hänen terveytensä.
Olmertin ja Barakin kaudet olivat lyhyitä.
Vika ei ole Netanjahun johtamiskyvyssä. Hänellä sitä on.
Haluaisin hänen tekevän enemmän päätöksiä -
turvallisuuspolitiikan ja talouden saralla.
Ihailen Alexin lähestymistapaa. "Meillä ei ole turvallisuusongelmaa."
Pääministeri on viiden vuoden ajan esiintynyt pelottavana arkkienkelinä.
Toinen holokausti Iranista, Hamas, tunnelit...
Hänen retoriikkansa on ollut ainoas- taan turvallisuutta 2,5 vuoden ajan.
Sitten Netanjahun leiristä Bennett ja Lieberman kritisoivat sitä, -
miten Gazan operaatiota hoidettiin.
He pitivät sitä pinnallisena, hysteeri- senä ja huonosti suunniteltuna.
En kritisoi herra Turvallisuutta, hänen ministerinsä tekivät sen.
Hyvä on, hän on herra Talous. Tarkastelkaapa taloustilannetta.
On totta, että Jair Lapid ratsasti yhteiskunnallisella protestilla -
kolme kesää sitten.
Mutta kuka kruunasi itsensä talouden pääarkkitehdiksi? Netanjahu.
Hänen omilla meriiteillään ja hänen ministeriensä arviolla mitattuna -
hänen kautensa on epäonnistunut.
On ihailtavaa, miten puolustelette häntä.
Itse olisin valinnut toisenlaisen puolustamistavan.
Lyhyt kommentti teiltä. - En puolustele häntä.
Haluaisin myös kuulla yleiskatsauksen siitä, mihin olemme menossa.
Maaliskuun 17. päivään on vielä aikaa, -
mutta nyt etsitään kiihkeästi liittoumia. Uusia toimijoita nousee.
Mainitsitte Kahlonin. Mitä on luvassa?
Kommentistanne sen verran, -
että minä puhun tuloksista. En ole prosessimies. Olen tulosmies.
Tuloksena on se, että turvallisuus- tilanne on parempi kuin koskaan.
Totta kai voidaan kiistellä siitä, oliko Gazan operaatio oikein vai väärin.
Puhutaan tuloksista. Kaikki muu on politiikkaa.
Sanoisin, että nykyään Israelin asukkaat ovat kyllästyneitä siihen, -
että Netanjahu on ollut vallassa niin pitkään.
En tiedä, onko se oikein vai väärin.
Voimme puolustella ja arvostella.
Uskon kuitenkin, että puhumme nyt ihmisistä, -
jotka pyrkivät pääministeriksi.
Nyt on moniin vuosiin ensimmäinen kerta, -
jolloin monet ajattelevat, ettei Netanjahu ole vallassa ikuisesti.
Herzog ilmoitti haluavansa pääministeriksi.
Liebermania pidetään pääministeri- ehdokkaana, samoin muita.
Jair Lapid ilmoitti halukkuudestaan jo viimeksi.
Hän on entinen mahdollinen pääministeri. - Totta.
En usko hänen mahdollisuuksiinsa.
Uskon, että hänen puolueensa kannatus romahtaa.
Tulevat vaalit ovat arpapeliä.
Vielä täytyy tapahtua monta asiaa.
Netanjahu saattaa päästä jatkokaudelle, -
mutta ei niin vahvana kuin aiemmin.
Uskon, että Netanjahuun on kyllästytty.
En ole varma, onko Shimon Peres valmis korvaamaan hänet.
Tunnette Peresin monen vuoden ajalta.
Hän on aina esillä.
Seuraavan hallituksen vakaus riippuu kahdesta tekijästä.
Ensinnäkin mitä se haluaa tehdä?
Täytyy valita painopisteeksi rauha, kansalaisoikeudet tai talous -
ja muodostaa hallitus sen mukaisesti. Ei pidä yrittää ottaa mukaan kaikkea, -
koska muuten ollaan jatkuvasti törmäyskurssilla.
Toiseksi hallitukseen ei saa ottaa liian montaa sellaista henkilöä, -
jotka havittelevat pääministerin salkkua.
Väistyvän hallituksen yksi ongelma oli se, -
että ainakin kolme ministeriä näki itsensä Netanjahun haastajina.
Se rikkoi hallitusyhteistyötä.
Keskustelussa on noussut esiin monta epävarmuustekijää.
Kertoisitteko oman näkemyksenne, mitä saattaa olla tulossa?
Vaaleihin on vielä aikaa.
Vastaisitteko lyhyesti, -
pystyvätkö israelilaiset ymmärtämään, mitä tulee tapahtumaan?
Kannattaako heidän mennä antamaan äänensä 17.3.?
Pystyvätkö israelilaiset ymmärtämään tilannetta?
Luultavasti eivät, jos ollaan rehellisiä, kaikella kunnioituksella.
On monia kysymyksiä, toimijoita, liittoumia -
ja kulissien takaista toimintaa. Vaikka monien äänestysinto on alhainen, -
suurin osa käy silti äänestämässä jonkin asian perusteella.
Jos heille on tärkeää turvallisuus, he äänestävät sen perusteella.
Jos talous, sitten sen perusteella.
Haluan palata siihen, kun sanoitte, että asutuksen laajentaminen -
sekä palestiinalaisten ja Israelin konflikti on kuin norsu olohuoneessa.
Ennen maaliskuun 17. päivää voi vielä tapahtua paljon. Oli Gazan sota.
Jerusalemissa on ollut iskuja viikkojen ajan.
Poliittisen kehityksen mukaisesti... - Ja kansainvälinen tilanne.
Palestiinalaiset ajavat omaa valtiotaan...
Palestiinalaisvaltion tunnustaminen on nyt päivänpolttava aihe.
Yksi eurooppalaismaa toisensa jälkeen -
sanoo aikovansa tunnustaa palestiina- laisvaltion. Vaikuttaako se vaaleihin?
Riippuu siitä, miten sitä käsitellään.
USA ei halua painostaa Netanjahua kompromisseihin -
tai rauhanneuvotteluihin, koska se ei halua Netanjahun leirin käyttävän sitä.
Israelin politiikalla ja sisämaan tapahtumilla on vaikutusta -
kansainvälisesti, Israelissa ja alueilla sekä Lähi-idässä laajemmin.
Jos kutsuisitte meidät keskustelemaan muutaman viikon kuluttua, -
saattaisimme puhua aivan eri tavoin. Tilanne muuttuu niin nopeasti.
Alex Selsky ja Avrum Burg, kiitos, että tulitte ohjelmaan.
Paula, kiva, kun olitte mukana.
Kiitos katsojille! Ensi kertaan!
Suomennos: Marianne Tenetz