JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma stuudiosse!
Kui rahvusvaheline kogukond keskendub islamimilitantide ohule,
võideldes Süürias ja Iraagis ISISega,
muretseb Iisrael surve leevendamise pärast Iraani suhtes.
Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri raporti järgi
pole Iraan vastanud augustikuu tähtajaks küsimustele
seoses Iraani tuumaprogrammi võimalikku sõjalise dimensiooniga.
Stuudios on dr Emily Landau,
Riikliku Julgeolekuinistituudi uurija
ja Lähis-Ida relvakontrolli- ja julgeoleku-projekti juht.
Tervitan ka dr Elisheva Machlisi,
kas ütlesin nime õigesti?
kes on Lähis-Ida ja Iraani uurija Tel Avivi Ülikoolist.
Tervitan ka TV7 analüütikut Mati Shoshanit!
Kõigepealt küsimus teile, dr Landau.
Kuidas Iraani kõnelused edenevad,
kui need toimuvad ÜRO Peaassamblee raames
ja lähiajal ka Euroopas?
Kahjuks mitte kuigi hästi.
Progressi pole toimunud.
20. juuli tähtaeg sai täis.
P5+1 maadel ja Iraanil oli lepinguni jõudmiseks kuus kuud.
Lepingut ei saavutatud.
Lepiti kokku neljas lisakuus, mille tähtaeg on 24. november.
Sinnani on vaid kaks kuud.
Esimest kaht kuud eriti tõhusalt ei kasutatud.
Augustis oli puhkus,
ja kõnelused jätkusid alles septembri lõpus.
Kõik ÜRO Peaassamblee raames peetud kohtumised
on jäänud tulemusteta, ütlevad pea kõik diplomaadid.
Vaid USA pealäbirääkija sõnul
toimus mingi edasiminek.
Kaheksa kuud on Iraan kõigest keeldunud.
Nad pole nõustunud lõpetama uraanirikastamist,
sulgema tsentrifuuge ja tuumatehaseid,
ega arutama oma raketivalmidusi ja võimalikku relvastumist.
Nagu ütlesite, augusti tähtaeg möödus tulemusteta.
Pole niisiis mingit märki sellest,
et Iraan kavatseks täita rahvusvahelise kogukonna nõudmisi.
Järgmise tähtajani on kaks kuud.
Seejärel võidakse seada taas uus tähtaeg.
Lisaaega on siiski üha raskem saada,
kuna see hakkab asjatuna näima.
Kumbki ei taha siiski kõnelusi nurjunuks kuulutada.
Dr Machlis, kas olete nõus?
Mida arvate sellest,
et Iraani president Hassan Rouhani on korranud pea igas kõnes,
et Iraanil on õigus rikastada uraani rahumeelsetel eesmärkidel?
Iraan on muidugi ka islamiriik,
kuid neil on ka tugevaid rahvuslikke pürgimusi.
Tuumaprogramm on seotud nende rahvuslike ja regionaalsete sihtidega.
Iraan tahab saada regionaalseks suurvõimuks,
ja tuumaprogramm on tähtis nende rahvusliku uhkuse jaoks.
Seepärast usun, et Iraan jätkab oma arendamisprotsessi
ega loobu oma võimest tuumarelva toota.
Kas kommenteeriksid, Mati?
Lisaks küsimus Iraani tuumaprogrammi kohta,
mis on ehk sõjalise loomuga.
Nüüd, kui Venemaale on kehtestatud sanktsioonid
ning Vene nafta ja gaas ei pääse Euroopasse,
kas usud, et midagi muutub Iraani sanktsioonide osas?
Olukord on raske.
Meedia tähelepanu kestab vaid piiratud aja.
Kõik rääkisid mingi hetk Iraanist ja seejärel see unustati.
Iraan aga pole unustanud oma eesmärke,
millesse nad on aastaid panustanud.
Nad on rääkinud neist islamirevolutsioonist alates.
Aastaid kestnud majandusembargo pole seda mõjutanud.
Kõnelused pole midagi muutnud.
Vaevalt keegi seda ootaski.
Keegi pole praktikas valmis Iraani peatama.
See nõuaks sõjalisi või muid tõsiseid meetmeid.
Küsimus on selles, kas Läänel on energiat ja tahtmist sekkuda.
Hetkel ei paista olevat.
Dr Landau,
Briti peaminister rääkis suhete taastamisest Iraaniga
seoses Ukraina kriisiga.
Sel kriisil on eriti suur mõju Suurbritanniale.
Kas Euroopa plaanib leevendada Iraani sanktsioone?
Nii see kahjuks näib.
P5+1-maad, kuhu kuulub tähtsaid Euroopa riike,
on Iraaniga tuumatüliga väga raskes seisus.
See on tohutu rahvusvaheline kriis, mis on kestnud 11 aastat.
Esile on kerkinud teisi asju, ISIS neist viimasena.
Tähelepanu liigub pidevalt uutele kriisidele.
Tuleb siiski meeles pidada,
et tuumarelvastatud Iraan on kohutav stsenaarium.
Iraani ambitsioonid regiooni suhtes on enamikule riikidele kahjulikud.
- Mis mõttes? Kas võidurelvastumise tõttu?
- See on globaalse julgeoleku küsimus.
Meie Lähis-Idas kannatame tagajärgede all enim,
kuid oht on ülemaailmne.
Eurooplased peaksid sellele kõige jõulisemalt vastu panema.
Sest tegu on tuumarelvade leviku tõkestamisega.
Iraan on NPT leppe liige, kuid on seda rikkunud.
Räägite ettevaatlikult "võimalikust" tuumarelvaprogrammist,
kuid tõde on, et pea kõigi hinnangute järgi
on Iraanil olnud tuumarelvaprogramm juba aastakümneid.
USA arvas 2007. a,
et Iraan ehk peatas oma sõjalise programmi 2003. a.
Iraanil oli seega sinnamaani sõjaline programm, ligi 20 aastat.
Seegi on juba selge märk NPT leppe rikkumisest.
Seega on selgelt tegemist globaalse julgeoleku küsimusega.
Iisrael on muidugi mures,
kuid seda on ka paljud teised Lähis-Ida riigid.
Muret teeb tuumarelvade levik.
Saudi Araabia läheks peagi tõenäoliselt Iraani jälgedes.
Tagajärjed on väga tõsised.
Tegemist pole vaid Iraani rahvusliku uhkusega.
Iraanil on Lähis-Ida suhtes reaalsed, sünged plaanid.
Nad ei idealiseeri harmoonilist Lähis-ida.
Nad püüavad Lähis-Idas oma mõjuvõimu kasvatada.
Meenutage, kuidas Iraan kiitis heaks Egiptuse Araabia kevade.
Islamirevolutsioon tervitas seda.
Seda tahab Iraan kogu Lähis-Itta.
Ma ei väida, et see õnnestub, kuid see on Iraani eesmärk.
Valmidus tuumarelvi toota edendaks seda eesmärki.
Dr Machlis, kas olete nõus?
Üha rohkem Iraani juhte, nagu president Rouhani, ütleb,
et sanktsioonide leevendamine ja kokkulepe mõjutaksid Lähis-Ida,
ja Iraan võiks samuti ühineda islamirühmituste vastase võitlusega.
Mida selle kohta arvate?
Praegu on hea võimalus Iraaniga kõnelusi pidada
ja kaasata Iraan mingisse mõistlikku rahvusvahelisse kogukonda.
Iraanil on omad huvid, nagu meil kõigil.
Praegu on unikaalsed tingimused.
Iraanil on tsentristlik president Hassan Rouhani.
Kõik Iraani fraktsioonid toetavad tuumaprogrammi,
nii reformistid, tsentristid kui radikaalid.
Tsentristid toetavad siiski ka kõnelusi Läänega.
Seega kõnelusi tasub jätkata.
Iraan võib taotleda majanduskasu sanktsioonide leevendamise kaudu.
See võib ka ühineda võitlusega ISISe vastu,
võimalik, et Lääne koalitsiooni kõrval.
Tuleb leida Iraani huvid. - Millise vastutasu eest?
Mida oleks rahvusvaheline kogukond valmis selleks aktsepteerima?
Kõnelusi tuleks jätkata. Asi on eelkõige heas tahtes.
Aktsepteerime Iraani mõistliku tegijana,
kes tahab ehk tuumariigiks areneda,
kuid need pürgimused võib ehk rahumeelseteks muuta.
Iraani tuleks rohkem kaasata, mitte kõrvale tõrjuda.
Tsentristliku valitsuse tõus pakub selleks hea võimaluse.
Lisaks ohustab ISIS ka Iraani.
P5+1 on USA, Venemaa, Hiina, Prantsusmaa, britid ja Saksamaa.
Mati, kas kommenteeriksid Iraani-kõnelusi?
Dr Landau ütles, et need ei edene.
Kommenteerin dr Machlisi sõnu.
Kasutate väga liberaalselt sõna "mõistlik".
Iraani pidamine mõistlikuks tegijaks on suur viga.
Islamirevolutsiooni tulemusena
on Iraanis olnud pidev majanduslangus,
ja rahvastik väheneb samas tempos Põhjamaadega.
Riigis on ligi kaks põlvkonda olnud moslemivalitsus
ja see ei suuda teha mõistlikke otsuseid.
Nad on kuulutanud, et hakkavad regionaalseks suurvõimuks.
Nad on läbi kukkunud majanduslikult ja sõjaliselt.
Iraan ostab kõnelustega vaid aega.
Toon näiteid mõistliku tegutsemise kohta.
Juba Khomeini ajal tegutses Iraan mõistlikult oma huvidest lähtudes.
Näiteks rahvastiku kasvu osas
kehtestas Khomeini ise usumääruse,
mille järgi rahvastiku kasvu tuleb kontrollida.
Ta lubas seda Iraani demograafilise probleemi tõttu.
- Rahvastiku kasv oli pikalt kõrge olnud.
- Iraani heaks loobus ta arusaamast,
mille järgi revolutsioon vajab palju lapsi.
Süüria ja Iraani endiselt eksisteeriv liitlus
pole religioosne, vaid strateegiline ja poliitiline.
Süüriat valitsevad alaviidid, keda paljud ei pea isegi moslemeiks.
Süüria-Iraani suhe on seega ratsionaalne ja strateegiline.
Islamivabariigil on oma loogika.
Süüria-Iraani liit on siiski problemaatiline.
Süürias on hukkunud 200 000 inimest.
See on ehk ratsionaalne, strateegiline otsus,
kuid siiski kohutav ega edenda Lähis-Idas Iraani huve.
Võiksime Iraani ratsionaalsuse teemal lõputult vaielda.
Olen uurinud tuumakõnelusi alates 2003. aastast.
Iraan on ratsionaalne mängur. Nad teevad tasuvusanalüüse.
Iraan mängib selgelt oma mängu.
Ratsionaalne ei tähenda alati siiski mõistlikku.
Iraani stsenaarium Lähis-Ida jaoks võib olla ratsionaalne,
kuid see pole hea.
P5+1 võiks Iraani loogikat ära kasutada.
2012. a seati tõhusaid sanktsioone.
See tõi Iraani 2013. a oktoobris kõnelustelauda.
Rouhani võitis valimised
osaliselt just sanktsioonide tagajärgede tõttu.
Rouhani ülesanne on jõuda kokkuleppeni
võimalikult väheste möönduste
ja võimalikult suurte leevendustega sanktsioonidele.
See on ratsionaalne mäng.
P5+1 peab kasutama oma mõjuvõimu,
kindlustamaks, et nende plaan lõplikus leppes peale jääb.
See on karm vägikaikavedu.
Asi pole usalduses või ühistes eesmärkides.
Iraan ei tahagi mingit lepingut.
Nad teevad seda vaid siis, kui neil muud üle ei jää.
Ometi ütlevad P5+1 maad,
et ilma lepinguta sanktsioone ei leevendata.
- See on oluline surveavaldus.
- Kas seetõttu president Rouhani rõhutabki pidevalt
vastastikuse austuse teemat kõnelustel?
Vastastik austus seoses sanktsioonidega?
Seoses kõnelustega, mis on Iraani meelest patiseisus.
Vastastikune austus puudub.
Peab ütlema, et Iraan ei respekteeri USAd.
Selle kohta on möödunud aastast palju näiteid.
Iraan on tihti USA-le "kõrvakiilu andnud".
Paar päeva pärast seda, kui kõnelused 20. juulil algasid,
oli välisminister Zarif Liibanonis
ja asetas pärja peaterrorist Mughniyeh hauale.
Too tappis Liibanonis 1980. aastail sadu ameeriklasi.
See oli sümboolne tegu, mis oli kui näkkulöömine.
USA isegi ei vastanud sellele.
USA näitab Iraani suhtes suurt respekti,
Iraanil aga mitte.
Ameeriklaste ja P5+1 maade respekt Iraani suhtes
on Iraani silmis nõrkus.
Selle abil saab Iraan ära kasutada kõneluste dünaamikat.
Dr Machlis, kas usute, et usaldust on võimalik kasvatada,
nii et jõutakse lepinguni?
ISIS muudab olukorda.
Rahvusvaheline kogukond keskendub nüüd sellele ohule,
mis on Iraagis ja Süürias, kuid mõjutab kogu Lähis-Ida.
Selle tulemusena
tahab Lääs Iraaniga mingi lepinguni jõuda.
Iraanilegi oleks leping majanduslikult kasulik.
Võimule tulles lubas Rouhani sanktsioonid kaotada.
Majandusolud olid eriti rasked keskklassile.
Majandusasjades on ta oma lubadusi pidanud.
Lääs püüab ehk Iraaniga seoses ISISega tuumalepet teha,
Rouhanile on aga tähtis sanktsioonide kaotamine.
Mati, kas surveavaldus Iraanile kestab veel praegugi,
nüüd kui kõneluste algusest on möödunud paar kuud?
Olukord on keeruline.
Lääs ei luba Iraanile sõjalist tuumarelvavõimekust.
Iraan aga just seda taotlebki. Mingit keskteed pole.
Hasartmängud oleks siin ohtlikud.
Keegi Läänes ei taha näha tuumarelvavõimekusega Iraani.
Iraan aga kergelt alla ei anna.
Kas Lääs hoiab Iraani haardes, kuni see enam vastu ei pea,
ja peab milleski järgi andma, või annab Lääs kuskil järgi.
Dr Landau, räägime nüüd Iisraelist.
Netanyahu kõne ÜRO Peaassamblees oli vankumatu.
Ta püüdis pöörata maailma tähelepanu tagasi Iraani ohule.
Kas Iisraelil on kõnelustel võtmeroll,
või on ta vaid pealtvaataja,
kes püüab asjatult teisi kuulama panna?
See on tähtis ja raske küsimus.
Tahaksin korraks ISISe teemat kommenteerida.
Iraan kasutab seda selgelt ära, kui ütleb:
"Tahame järeleandmisi ISISe vastase ühise võitluse nimel."
"ISIS ei saa tuumatüli tõttu tähelepanuta jääda."
Iraani teema pole õigupoolest Iisraeli vastutusel.
Nagu ütlesin, see on rahvusvahelise julgeoleku küsimus.
See on seotud juba NPT leppega.
Julgeolekunõukogu asi on tegeleda Iraani lepingurikkumistega.
Iisrael on välja astunud, kuna Iraan suunab meie pihta kohutavaid kõnesid.
Näiteks Gaza sõja ajal ütles Khamenei otse,
et Gaza kriisi lahendus on Iisraeli hävitamine.
Selline retoorika on Iisraeli eesrindele toonud.
Gaza sõja ajal Iisrael vaikis,
kuid nüüd püüab Netanyahu taas maailmale Iraani meelde tuletada.
Dr Machlis, jätkame samal teemal.
Iraan esineb jõuliselt "sionistliku vaenlase" vastu.
Kas usute, et need kõnelused ja Iisraeli valjuhäälsus
panevad Iraani kuidagi reageerima?
Iraani suhtumine Iisraeli pole muutunud.
Iraani juhtkonna tsentrismis on tegu pigem kultuuri
ja siseasjadega.
Iraani retoorika Iisraeli suhtes on endine.
Olen nõus, et see pole meie võitlus.
Tuumakõnelused tuleb jätta rahvusvahelisele kogukonnale.
Ka ISIS on oluline oht tervele Lähis-Idale, ka Iisraelile,
kuid seegi on rahvusvahelise kogukonna rida.
Mis lähitulevikus ees ootab?
Usun, et kõnelused edenevad.
Lääs ilmselt nõustub mitmete järeleandmistega Iraanile,
kuna tõeliseks vaenlaseks peetakse ISISt.
Lääs annab Iraanile rohkem järgi.
Dr Landau, poolteist lauset.
Kahjuks näib, et sellest tuleb halb leping.
Loodetavasti jääb see sel juhul tegemata.
Aitäh, dr Machlis ja dr Landau saates osalemast!
Aitäh, Mati! Aitäh ka vaatajaile! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri