JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma stuudiosse!
Kuuleme iga päev sõnumeid Iisraeli ja Gaza sündmuste kohta.
Vahel sisaldab nende konflikt läbirääkimisi,
kuid enamasti vaenutegevust.
Seda tahamegi kajastada.
Tere tulemast, Pekka Sartola!
Saate lindistamise ajal loodeti, et relvarahu kestab kauem.
Kahjuks lõpetasid selle Hamasi raketirünnakud.
Mis seis meil täna on?
Nagu ütlesid, relvarahu pidi kestma,
kuid Hamas tüdis ilmselt kõnelustest.
Nende väitel ei rahuldatud nende nõudmisi piisavalt.
Vaatleme neid hiljem lähemalt.
Nad tulistasid Beersheba suunas viis raketti.
Iron Dome tõrjus kaks neist, kolm maandusid avaalal.
Nüüdseks, päev hiljem, on tulistatud juba 30 raketti,
sihikul olid ka Tel Aviv ja Jeruusalemm,
rääkimata Lõuna-Iisraelist ja Gaza naabruskonnast.
Iisrael pidi reageerima nagu nad on lubanud,
ja kutsus Kairost tagasi ka oma läbirääkijad.
Paljude soomlaste jaoks on see keerukas teema olnud.
Vaatleme veidi selle ajalugu.
Kuidas see konflikt algas ja millised olid võtmesündmused?
Peame naasma aastaisse 2004-2005.
2004. aastal oli tulipunktis George Bushi Roadmap,
mis taotles kahe riigi lahendust.
Roadmapis polnud ühtki realistlikku alternatiivi
ja see varises kokku.
Kuid Bush avaldas survet Ariel Sharoni valitsusele,
et nad loovutaksid Gaza PLO Fatah-le.
Sharon nõustus sellega.
Praegune peaminister Netanyahu lahkus toona valitsusest,
kuna oli plaani vastu, sest see poleks viinud rahuni
ei Lähis-Idas ega Iisraeli-palestiinlaste konfliktis.
Ta nägi võimupööret ette.
Kas Sharon lootis rahu?
Ta tahtis, et maailm kordki näeks,
et nad ei taha palestiinlasi valitseda,
vaid nendega rahus elada.
Gazast loobuti ja sealt toodi ära 15 000 sõdurit,
kes kindlustasid rahu seal elanud 8500-le asunikule.
Gaza tühjendati Iisraelist ja anti palestiinlastele,
et nad võiksid seal rahus elada.
See oli viga.
USA ja EL leppisid ka kokku,
et vabad valimised peetakse kogu Palestiina territooriumil,
kaasa arvatud Läänekaldal, Gazas ja Ida-Jeruusalemmas.
Fatah kaotas võimu Hamasile,
kes ehitas oma valimiskampaania propagandale,
et vägivald ajas sionistid Gazast välja,
nii et vägivallapoliitika toimib.
Seda ideed oli propageeritud juba aastaid ja see toimis.
Hamas sai 60 % häältest
ja õiguse valitsus moodustada.
Pinged arenesid 2006. aastal sõjaks Fatah ja Hamasi vahel.
Hamas haaras kontrolli sõjalise võimupöördega
ja on sellest peale ainsana Gazat valitsenud.
Kuidas suutis Hamas oma ideoloogiat nii hästi turustada,
et nad 60% häältest said?
Kõigi kalkulatsioonid olid valed.
Iisraeli luureaparaat on hiljem möönnud,
et nad ei uskunud selle võimalikkusse.
Nad arvasid, et Fatah, keda peetakse mõõdukamaks,
suudab praktiseerida poliitikat, mis viib rahuliku kooseluni,
ja kindlustab valimisvõidu.
Kuid rahvas tahtis tunda, et nad on midagi võitnud,
ning et Iisrael loovutas neile Gaza.
Miks Hamas nii sügavalt Gazasse juurdus
ja tervet sektorit valitseb?
Sellele vastamiseks peame naasma 1948. a Iseseisvussõja aega,
kui Egiptus seal võimu haaras ja 19 aastat Gazat okupeeris.
Egiptus muutis selle sissivõitlejate
ja mõnede ühiskonnavaenulike elementide turvasadamaks.
Sealt sai alguse ka Arafati, ja nüüd Abbasi Fatah.
See muutus automaatselt vägivallapesaks
ja sealt korraldati Iisraeli vastu mitmeid rünnakuid.
Tänapäev on Gaza pärandi loomulik tagajärg.
Naaseme tänapäeva ja sealse akuutse olukorra juurde.
Egiptuses on arutatud osapooltele sobivat relvarahulepet.
Kes läbirääkimistel osalevad? Kas Hamas osaleb?
Läänes öeldakse, et Iisrael ja Hamas peavad läbirääkimisi,
kuid tegelikult see nii pole.
Iisrael ei pea läbirääkimisi terrorirühmitusega Hamas.
Egiptus peab kõnelusi Iisraeliga ja on vahendajaks.
Egiptus peab läbirääkimisi Islamidžihaadiga,
ja mitte otseselt Hamasiga,
sest Hamasi katuspartei Moslemivennaskond
kuulutati Egiptuses illegaalseks terrorirühmituseks.
Hamas juhendab Islamidžihaadi, kes peab kõnelusi Egiptusega,
kes peab omakorda kõnelusi Iisraeliga.
Iisrael ei pea kõnelusi ka Islamidžihaadiga,
kuna seegi on terrorirühmitus.
See on üsna keerukas kooslus.
Oled kogunud fakte kõnelustel arutatu kohta,
mis pole kahjuks kuhugi viinud.
Vaatame neid lähemalt.
Milles on lahingute ja rünnakute suhtes kokku lepitud?
Või milliseid ettepanekuid on tehtud?
Loomulikult tegi Egiptus ettepaneku, et lõpetataks vägivald -
Hamas peaks lõpetama raketitule ja Iisrael oma vasturünnakud.
See on olnud peamine kriteerium.
Teiste sihtide seas on humanitaarabi toomine Gazale.
Keegi ei eita, et Gazas on suur humanitaarprobleem.
See kõik keerleb julgeolekuteemade ümber.
Iisrael tahab Gazat demilitariseerida ning et Hamas lõpetaks raketitule
ja terrorirünnakud tunnelite kaudu.
Selle tasakaalu saavutamisel
on Iisrael valmis kaotama piiranguid,
laiendama kalastustsooni ja suurendama kaubaveo mahtu.
Kogu Iisraeli läbirääkimiste plaan
keerleb julgeolekuteemade ümber.
Iisrael tahab igati aidata, et jõutaks olukorrani,
kus nad saaksid rahus elada ja Gaza saaks uuesti üles ehitatud.
Iisraeli ainus nõue on, et Gaza oleks piirkond,
mis ei ohustaks nende julgeolekut.
Täpselt. See oli nende peamine siht ka 2005. a.
Nad leppisid Fatah'ga kokku, et annavad neile Gaza
ja Fatah pidi kindlustama, et lõppevad raketituli
ja terrorirünnakud Gazast.
Nad poleks selle kokkuleppeta kunagi Gazast loobunud.
Nad tahtsid anda neile Gaza rahumeelseks eluks
ja lootsid sama ka vastu saada.
Tänaseks on Gazas hukkunud üle 2000 tsiviilelaniku.
Vaatame mõningaid fakte.
Sul on tõendeid relvade paigutamise kohta Gazas.
Lääne meedia pole sellele eriti palju tähelepanu pööranud.
Selle asemel näidatakse palju pilte
ja süüdistatakse Iisraeli ÜRO koolide, haiglate
ja mošeede ründamises, ning kortermajade
ja isegi kalmistute pommitamises.
See tähendab lihtsalt seda, et need on kohad,
kuhu on peidetud rakette, või kust neid tulistatud on.
Hamas teab hästi, et Iisraelil on satelliitluure
ja sekunditega on teada, kust raketituli lähtus
ning objekti tabab mõne minuti pärast suurtükituli.
Hamas teab, et rakettide paigutamine elurajoonide lähedusse
viib tsiviilohvriteni.
Kui seda moraalselt hukka ei mõisteta,
ei mõisteta midagi hukka.
Need on tõestatavad faktid.
Lääne a Soome meedia
võib olukorra kohta täpset ja tõepärast infot saada.
Miks keskenduvad uudised esmalt Iisraeli rünnakutele ja ohvritele,
mitte tõerääkimisele?
Kui ma sellele vaid vastata oskaksin.
Hea ajakirjanik kajastab esmalt juhtunut, selle põhjuseid
ja seejärel tagajärgi.
Iisraeli inimohvritele keskendumine loob rahvale mulje,
et Iisrael on agressor.
Vaid uudise lõpus võidakse põgusalt mainida,
et tegelikult tulistas Hamas mõned raketid esimesena.
Ja 30 raketti muutuvad 'mõnedeks'.
See veidi tendentslik seis on arenenud aastate jooksul.
Hamas kasutab meediat väga osavalt ja manipuleerib sellega.
On üsna üllatav, et Iisrael, kes peaks olema meediaekspert,
saab Hamasilt sellel areenil uuesti ja uuesti lüüa.
Hamasil on valmis materjalid meediaga manipuleerimiseks.
Üks nende juhte ütles mõne nädala eest,
et kätel verist last kandev isa
on palju parem relv kui tulistatud raketid.
Nad teavad trikke ja kasutavad neid,
et vormida Lääne avalik arvamus automaatselt Iisraeli vastu.
Kõik arvavad, et kui hukkuvad tsiviilelanikud, ja isegi lapsed,
ning rünnatakse haiglaid, on see vale.
See ongi vale, kuid kontekst peaks esitlema ka selle põhjuseid.
Relvarahu rikuti, kokkulepet pole saavutatud.
Mis siin teha annaks?
Sealsed sündmused viivad alati tsiviilohvriteni,
eriti kui Hamas harrastab inimkilpide kasutamist.
See on tõsi.
Efektiivseim viis lahingute lõpetamiseks
on raketitule lõpetamine Hamasi poolt.
Iisrael ei teeks vasturünnakuid, kuna selleks poleks põhjust.
Nad on selgelt teatanud,
kuna see on kolmas suurem konflikt viimase 6 aasta jooksul,
et nad vastavad raketitulele, kuid ei alusta seda.
Nad on sunnitud vastama,
kuna peavad kaitsma oma kodanikke.
Mida enam konfliktid tihenevad ja pinged eskaleeruvad,
seda enam vastuseisu osutavad iisraellased rahualgatustele
ja kõnelustele palestiinlastega.
Hamas on kuulutatud terrorirühmituseks,
nii EL kui USA on selles ühel meelel.
Kas maailmas on pretsedenti,
kus terrorirühmitus ja demokraatlik riik
on millegi kohta lepingu sõlminud?
Mitte enne, kui üks neist loobub oma eesmärkidest,
kas demokraatlik riik loobub demokraatiataotlustest
või terrorirühmitus lakkab olemast terrorirühmitus.
Milliseid lahendusi on pakkunud araabiariigid?
Millised maad on kõnelustel osalenud?
See on üsna unikaalne olukord Iisraeli kaasaegses ajaloos.
Esmakordselt asetus isegi Araabia Liiga,
mis koosneb 22st liikmesriigist, mitte küll ühehäälselt,
kuid Süüria, Saudi Araabia, Egiptus, Emiraadid -
kõik nad asetusid Hamasi vastu.
Enamik Araabia Liigast mõistis hukka Hamasi, mitte Iisraeli.
Nad tahavad elimineerida
Moslemivennaskonna sõjalist tiiba ehk siis Hamasi Gazas.
Hamas on aastate jooksul
Süüria ja Iraani abiga relvi varunud.
Süüria lõpetas abi, kuid Iraan jätkab.
See ei loo Lähis-Idas kunagi rahulikku konteksti
mingitele läbirääkimistele.
Saudid muretsevad kõige rohkem ja tahavad Iisraeliga häid suhteid,
kuna kardavad Iraani tuumapürgimusi.
Ja Iraan on Hamasi peamine toetaja.
Mängus on mitmed faktorid.
Nüüd kerkib Süüriast ja Iraagist ka ISIS,
mis levib kiiresti Läänekaldale ja isegi Gazasse.
Märkasin, et Obama toetas varem Moslemivennaskonda,
mille osa on ka Hamas, kuid Egiptus tahab seda elimineerida.
Millega siin tegemist on?
Obama tegi valearvestuse.
Kui Moslemivennaskond valimised võitis
ja Mohammed Morsi presidendiks sai,
selgus, et nad tahavad kehtestada šariaadi seaduse
ja koostada uue seadusandluse selle keskaegsete pügalate põhjal.
See ei meeldinud aga armeele,
mis on alati Egiptuses võimul olnud.
Turism kahanes koheselt, majandus oli pankroti äärel.
Suessi kanal pidi suletama mõningate riikide jaoks,
mis oleks veelgi majandust mõjutanud.
Obama otsustas, et see on vabalt valitud valitsus
ega tahtnud mõista,
et olukord tervikuna oli väljakannatamatu.
Järgnes sõjaväeline võimupööre
ja Moslemivennaskond kuulutati illegaalseks.
Obama toetas edasi endist, väidetavalt legaalset kabinetti
ja nüüd on ta vihma käest räästa alla sattunud.
Venemaa kiirustas Egiptusele appi, kui Obama katkestas USA abi,
mis oli mõeldud Moslemivennaskonna valitsusele.
Tihti öeldakse, et Iisrael on Gaza sisse piiranud
ja see on täiesti isoleeritud.
Paljudel on selle kohta puudulik info.
Kas tavaline Gaza pere on sunnitud vaid oma piirides elama
või on neil luba ka reisida?
Nad võivad reisida,
kui neil dokumendid ja asjad korras on
ning nad pole Hamasi liikmed või mustas nimekirjas.
60 000 Gaza palestiinlast põgenes praeguse konflikti ajal Iisraeli.
Nad poleks seda teha saanud, kui Gaza oleks täiesti suletud.
Ka Egiptus kehtestas Gazale teatud blokaadi.
Nad kontrollivad Rafah piiripunktis rangelt Siinai piiri,
et peatada relvavedu Siinailt Gazasse.
Egiptus hävitas piiri all vähemalt 1700 salakaubatunnelit.
Paljud neist olid aastate jooksul ehitatud.
Egiptus kontrollib teatud moel Hamasi võimu,
kuid nad lasevad ka tavagazalasi üle piiri
ostlema või asju ajama.
Egiptuse vahendatud kõnelustel
pidi piiranguid astmeliselt vähendatama,
vastavalt tõenditele, et normaalne elu on võimalik,
ja täidetud on Iisraeli julgeolekunõuded.
Jah. Iisrael oli valmis laiendama kalastustsooni
kuni 20 kilomeetrini.
Sama puudutas ka maapiire.
Piisavate tõendite korral lõpetatud raketitule
ja Hamasi ohu elimineerimise kohta pidi Iisrael rohkem piire avama.
Neil pole mingit põhjust gazalasi isolatsioonis hoida.
Blokaadi ainus põhjus
on hoida terroristid Iisraeli infiltreerumast.
Julgeolek on Iisraeli kõrgeim prioriteet.
Kuidas iisraellased läbirääkimisi näevad?
On nad sihtide suhtes ühel meelel või lähevad arvamused lahku?
Muidugi on neil lahkarvamusi.
Iisraeli valitsuses on üsna palju sõjahaukaid
ja mõnede meelest on Netanyahu liiga leebe olnud.
Vasakpoolne ajaleht Ha'aretz peab teda väga nõrgaks juhiks.
Minu meelest on Netanyahu täiesti õigesti käitunud.
Oleks ta taotlenud Hamasi täielikku hävitamist,
oleks see tähendanud 100 000 Iisraeli sõduri saatmist Gazasse,
kes oleks sektori blokkhaaval läbi kamminud
ja hävitanud kõik võimaliku.
See oleks viinud võimatu veresaunani.
Kui see oleks ka mingi pinnapealse rahu toonud,
oleks see Iisraelile suur moraalne kaotus olnud.
Netanyahu tahab seda vältida ja Hamasile võimaluse anda.
Iisrael ründab vaid siis, kui peab, kuid üha jõulisemalt.
Hamasile tahetakse selgeks teha, et Iisraeliga ei saa mängida.
Iisrael tahab julgeolekut, ja Hamasi väitel peavad nad
rohkem rakette tulistama, et Iisrael blokaadi lõpetaks.
See on oravaratas,
kus Hamas tunneb, et peab olema viimane, kes ründab.
Kas mingit muud lahendust pole
peale selle, et Hamasi võim tuleb kukutada?
See tähendab vaid nende sõjalist juhtkonda.
Milliseid meetodeid naabermaadel on
Hamasi võimu kärpimiseks?
Riigid, mis toetavad Hamasi raha ja varustusega,
mis toidab nende sõjalist võimu,
Iraan on neist peamine sponsor,
tuleb samuti blokeerida.
See poliitika ei saa kunagi jätkuda.
Iisrael ei jäta kunagi oma maad,
ükskõik kui palju rakette tulistatakse,
ja tulistab kahekordselt vastu.
Kui neile antakse turvatunne,
et Sderoti ja Ashkeloni elanikud võib rahus elada,
on nad lubanud blokaadi piiranguid leevendada.
Muud valikut pole.
Isegi see ei too kestvat ja täielikku rahu.
Ühele palestiinlaste põlvkonnale on juba ajupesu tehtud
ja nad on õpetatud mõtlema, et sionistist okupant
okupeerib nende igavest, ajaloolist kodumaad
ning tuleb ühel või teisel moel välja ajada.
Vähemalt tehti selles suunas algust.
Olen jälginud ka sündmusi ISISe ümber.
See ilmus eikusagilt
ja ütles, et nad tahavad vallutada ka Gaza
ning kontrollida Iisraeli ümber võimalikult palju territooriumi.
See sunniks Iisraeli täiesti nurka.
ISIS oli tegelikult ISIL - Islamic State of Iraq and Levant.
Levant hõlmab Iisraeli, Jordaaniat, Süüriat, Liibanoni ja Iraaki.
Nad tahavad levida Läänekaldale, kus neil on juba toetajaid.
Radikaalsed rühmitused, mis inimeludest ei hooli,
tunnevad ISIL-i suhtes sümpaatiat.
Neid leidub nii Gazas kui Läänekaldal.
Egiptus ja Iisrael oleksid probleemides,
kui ISIL-il leviks Gazasse ja Hamas sellega ühineks.
Tsiviilelanikud on need, kes kõige eest lõpuks maksavad.
Saateaeg on otsas.
Jätkame aktuaalsete uudistega edaspidi
ning jälgime hoolega sündmusi. Aitäh, Pekka!
Aitäh vaatamast!
Jälgime olukorda ja hoiame teid asjadega kursis.
Tõlge: Monika Jaaguri