Shalom ja tervetuloa!
Lähi-idän epävakaus on saanut maailmanvallat -
etsimään tapoja vaikuttaa tapahtumiin. Kylmän sodan aikaiset jännitteet -
ovat nousseet uudelleen pintaan Ukrainan kriisin myötä -
ja saaneet USA:n, EU:n ja Venäjän tiivistämään otettaan Lähi-idässä -
Syyrian ja Egyptin tilanteen, Israelin ja palestiinalaisten konfliktin -
ISIL:in kasvavan uhan ja Iranin ydinasetavoittelun suhteen.
Mukana keskustelemassa ovat tutkija Owen Alterman INSS:stä.
Hän tutkii USA:n ja Israelin suhteita ja USA:n Lähi-idän-politiikkaa.
Olena Bagdo Moldavsky tutkii INSS:ssä Venäjän ulkopolitiikkaa.
Mukana keskustelussa on myös TV7-analyytikko Paula Slier.
Aloitan lukemalla katkelman presidentti Obaman lausunnosta, -
jossa hän puhui Venäjän ja Yhdysvaltain vaikeista suhteista: -
"Emme ole siirtymässä uuteen kylmään sotaan.
Venäjä ei johda maiden blokkia eikä maailmanlaajuista ideologiaa, -
kuten Neuvostoliitto aikoinaan."
Näyttäytyykö tämä samassa muodossa Lähi-idässä?
Olen samaa mieltä Obaman kanssa.
Ilman muuta Venäjän toimet Itä-Euroopassa ärsyttävät häntä.
USA näkee myös, että sillä on kielteisiä seuraamuksia.
Se haluaisi Venäjän rinnalleen Lähi-idän-politiikassa.
Paula, olette seurannut Ukrainan tilannetta läheltä jo pitkään.
Onko olemassa todellinen, syvä, vaikeasti ratkaistava kriisi, -
joka heijastelee lännen ja Venäjän suhteisiin muualla maailmassa?
En ole täysin samaa mieltä.
Kun seuraa Venäjän hallinnon ja presidentin esiintymistä, -
Venäjä kokee olevansa nousemassa vakavasti otettavaksi mahdiksi -
Ukrainan ja Lähi-idän suhteen.
Venäjän presidentti haluaa, että Venäjästä tulee suurvalta, -
ellei hän sitten jo pidä Venäjää suurvaltana.
Ukrainan tilanne on osoittanut, että maailmassa on erilaisia narratiiveja.
Lännen ja Venäjän mediat käsittelevät kriisiä täysin eri tavalla.
Lännen ja Amerikan suuren yleisön näkökulmat ovat hyvin erilaiset.
Aivan kuin ne haastaisivat toisiaan.
Jotkut sanovat, että USA:n ja lännen sekä Venäjän kriisi ja jännite -
on kirein ja suurin sitten Neuvostoliiton romahtamisen.
Owen, alustuksessani käytin ilmausta "nousta pinnalle".
Minun ja ohjelman asiantuntijoiden tutkimusten perusteella -
Yhdysvaltain ja Venäjän välit ovat aina olleet kireät Lähi-idän suhteen.
Miten USA näkee asian Israelin ja sen naapurien suhteen?
Kun analyytikot ajattelevat USA:n Lähi-idän-politiikkaa -
ja USA:n tärkeimpiä vaikuttimia, -
kilpailu Venäjän kanssa ei ole päällimmäisenä.
USA:n tärkeimmät intressit ja tavoitteet Lähi-idässä -
ovat terrorismin ja USA:han kohdistu- van vihamielisyyden kitkeminen -
sekä suhteet Israeliin. Energian merkitys vähenee, -
koska USA on sen suhteen omavarainen.
Silti energiamarkkinat ovat sille tärkeät.
Kenties tärkein intressi on madaltaa USA:n profiilia alueella, -
jotta USA voisi siirtää painopistettä Aasiaan -
sekä irtautua Irakin ja Afganistanin sodista.
Ne ohjaavat USA:n politiikkaa. Venäjä ei ole tärkein vaikutin.
Egypti on noussut vahvaksi tekijäksi.
Se ei ole korvannut USA:ta, kuten Egyptin ulkoministeri väitti, -
mutta se on noussut uudeksi tekijäksi Lähi-idän valtakentälle.
Onko Venäjällä vahva asema Egyptin taloudessa -
ja pystyykö se tavalla tai toisella vaikuttamaan Egyptin päätöksiin -
ja toimiin Lähi-idässä?
Ennen kuin kommentoin Egyptiä, voinko palata Paulan puheenvuoroon?
Olemme olleet asiasta eri mieltä jo jonkin aikaa.
Täytyy erottaa presidentti Putinin sisäpolitiikkaan suunnattu retoriikka -
asioiden todellisesta tilasta. Tosi- asiassa Venäjä ei pärjää USA:lle.
Venäjä tietää taloutensa tilan ja sen, -
että maat ovat tiiviimmin yhteydessä toisiinsa kuin Neuvostoliiton aikana.
Venäjä suoltaa suurvaltaretoriikkaa, -
mutta se tuntee hyvin omat mahdollisuutensa.
Venäjä kokee olevansa suuren paineen alla Itä-Euroopassa.
Siksi se haluaa alkaa panostaa Lähi-idän suhteisiinsa.
Tässä Egyptillä on tärkeä rooli.
Egyptin ja muiden Lähi-idän valtojen on helppo puhua venäläisten kanssa.
Putinin autoritaarinen tyyli tuntuu sopivan heille.
He tietävät, etteivät demokraattiset prosessit vaikuta häneen yhtä paljon -
kuin esimerkiksi USA:n presidenttiin.
Toisaalta hän ei toimita hyödykkeitä. Hänellä ei ole paljon tarjottavaa, -
paitsi sotilaallinen valmius. Nyt hän haluaa järjestää maan sotateollisuutta,
jotta Venäjä saavuttaisi oma- varaisuuden, mikä on mahdotonta.
Egypti on tärkeä kumppani.
Putinille Egypti on hyvä alusta pääsanoman julistamiselle: -
"Yhdysvallat on toiminut alueella pitkään.
Tuloksena Irakissa on täysi sekasorto. Libyassa ja Syyriassa on ongelmia.
Egypti olisi voinut olla samassa tilanteessa -
arabikevään jälkeen."
Putin vertaa arabikevättä Itä-Euroopan värivallankumouksiin.
Tilanne on monitahoinen. Egyptillä on tärkeä rooli Putinin politiikassa.
Tahtoisitteko kommentoida? - Minulla on kaksi kommenttia.
Mainitsitte, että USA on kenties siirtämässä painopistettä Aasiaan.
Se avaa Venäjälle ja Kiinalle mahdollisuuden vahvistaa asemiaan.
Vaikuttaisi, että Lähi-idän maaperä on hedelmällinen Venäjän nousulle.
Te puolestanne kuvailitte tilannetta Venäjän näkökulmasta.
Arabimaailman mielestä Venäjä on vahva tekijä -
ja kenties Yhdysvaltoja neutraalimpi välittäjä.
Se osoittaisi kohti Egyptiä ja Syyriaa.
Maaperä on hedelmällinen maille, -
jotka ovat avoimia Venäjän roolin kasvulle.
Täytyy myös muistaa alueellisten valtatekijöiden roolin kasvu.
Saudi-Arabian rooli on nykyisin hyvin erilainen kuin viisi vuotta sitten.
Iranin rooli on muuttunut kymmenen viime vuoden aikana.
Lähi-idän valtatekijöillä on suurempi vaikutus Lähi-idän geopolitiikkaan -
kuin aiemmin. USA:n madaltuneen profiilin myötä -
Venäjälle ja Kiinalle avautuu tilaisuuksia kasvattaa rooliaan.
Kiinalla on taloudellisia panoksia Lähi-idässä.
Se haluaa pysytellä etäällä poliittisesti. Varmasti viisas päätös.
Täytyy muistaa, että Saudi-Arabia ja Iran ovat Venäjän kilpailijoita täällä.
Tahtoisin siirtyä palestiinalaisten ja Israelin väliseen tilanteeseen.
Monet kansainväliset toimijat -
ovat pyrkineet mukaan rauhanprosessiin tavalla tai toisella.
Maailman jokainen maa on tainnut antaa jonkinlaisen lausunnon -
tavalla tai toisella. Uskotteko, että USA on menettämässä otettaan -
Lähi-idästä sekä Israelin ja palestiinalaisten rauhanprosessista -
tai konfliktista?
Israel lähetti USA:n ulkoministeri Kerryn pois neuvotteluista.
Netanjahu sanoi: "Ainoa pelaaja kentällä on Egypti." Mitä tapahtui?
The New York Timesissa oli tänään iso juttu ulkoministeriön kantilta.
Se näyttäisi vahvistavan raportit ja puhelinkeskustelut, -
jotka osapuolet ovat kieltäneet, ei välttämättä tulenarinta keskustelua -
Netanjahun ja Obaman välillä, vaan Netanjahun ja Dan Shapiron välillä.
Shapiro toimii USA:n lähettiläänä täällä.
USA:n ulkoministeriö näyttää turhautuneelta.
Artikkeli esittää sen hyvin.
USA on suurvalta ja Israel 8 miljoonan asukkaan pikkuvaltio.
Voisi kuvitella, että voimasuhteet olisivat täysin epätasa-arvoiset.
Niin ei kuitenkaan ole. Artikkeli toi esiin ihan oikein sen, -
ettei Obaman hallinnolla ollut täällä vaikutusvaltaa.
Arabinaapurit, etenkin Egypti, tukivat Israelia.
Kongressi tukee Israelia vahvasti.
Yhdysvalloissa yleinen mielipide tukee Israelia edelleen, -
vaikkakin nuorten mielipide on kääntymässä Israelia vastaan.
Obaman hallituksella ei ollut vaikutusvaltaa Israelissa.
Isossa kuvassa Israel on yhä riippuvainen Yhdysvalloista, -
ei niinkään materiaaliavun vaan kansainvälisen diplomatian suhteen.
Myös tiedusteluyhteistyö on tärkeää, samoin sotilaallinen yhteistyö.
En sanoisi, että USA on menettä- mässä otetta. Silti on huomattavaa, -
että kehitteillä on uudenlainen liittouma, -
johon kuuluvat Israel, Egypti, Jordania, palestiinalaishallinto -
ja Persianlahden valtiot Saudi-Arabian johdolla, pois lukien Qatar.
Se on meneillään riippumatta USA:sta. Se on kiehtovaa, -
erityisesti se, mitä näimme kahden viime viikon aikana.
Se saattaa ajan myötä vähentää USA:n vaikutusvaltaa.
Olen samaa mieltä. Kahden viime kuukauden aikana -
Venäjän ja Saudi-Arabian välillä on ollut lähentymistä.
Saudien ulkoministeri on tavannut Lavrovia ja Putinia.
Olen tuoreesta kehityksestä samaa mieltä Owenin kanssa.
Paula, palataanpa Hamasin ja Israelin väliseen tilanteeseen.
Palestiinalaishallinnon rooli jäi hyvin vähäiseksi.
Näimme, että Ranska yritti ottaa roolia tilanteessa.
Ulkoministeri Fabius puutui asiaan painokkain sanankääntein.
Hän arvosteli Israelin toimia.
Myös brittipääministeri Cameron arvosteli Israelia.
Monet EU-maat ilmaisivat kantansa, -
että ne paheksuivat Israelin toimia Gazan kaistaleella.
Samaan aikaa Egypti tuki Israelia, kuten Owen sanoi, -
samoin muut Arabiliiton maat, jotka ilmaisivat tukensa sanoin...
tai ei sanoin vaan teoin.
Samoin mediassa ilmaistiin vahvasti tukea -
Gazan tapahtumille. Kuolonuhrien määrää paheksuttiin, -
mutta Hamasin teot Gazan asukkaita kohtaan tuomittiin.
Mitä voitte kertoa tilanteesta? - Se liittyy puheenvuoroonne.
Kumppanuussuhteet Lähi-idässä ovat järjestäytymässä uudelleen.
En tiedä, ovatko israelilaiset riittävän huolissaan siitä, -
että se ollaan eristämässä kansainvälisesti.
Kautta Euroopan on ollut protesteja ja mielenosoituksia.
On vaikea sanoa, milloin antisemitismin raja ylittyy.
Israelin toimia Gazassa paheksutaan.
Monet israelilaiset ohittavat sen olan- kohautuksella. "Se on odotettavaa."
En tiedä, onko se oikea reaktio.
Etenkin Euroopassa monet ovat muuttaneet mielipidettään Israelista.
Jotkut ovat tuoneet olemassa olevan mielipiteensä kärkkäämmin esille.
Etenkin Ranskassa on ollut mielenosoituksia, -
jossa on tuettu palestiinalaisia ja paheksuttu tiukasti Israelin toimia.
Israelia ollaan eristämässä, ja sen olisi tehtävä asialle jotakin.
Israelin hallinto syyttää YK:ta jatkuvasti puolueellisuudesta.
Asia on täysin eri, kun YK arvostelee mitä kovimmin sanoin Israelia, -
etenkin kun tuli siviiliuhreja ohjusten osuttua kouluihin.
Tuo on osittain totta.
Euroopan ja Israelin suhde on jo vuosikymmeniä ollut mutkikas -
osittain historian takia. Historia ulottuu kauemmas kuin vuoteen 1948.
Suhde on hyvin mutkikas molemmin puolin.
Eurooppa on Israelille tärkeä diplomaattinen kumppani -
sekä tärkeä talous- ja kulttuurikumppani.
Julkinen mielipide Euroopassa on hyvin tärkeä, -
mutta EU:n säännöt rajoittavat Euroopan toimintakykyä.
Säännöt vaativat 28 maan yksi- mielisyyttä. Sitä on vaikea saavuttaa, -
etenkin jos halutaan sopia yksityiskohtaisista toimista.
Eristäminen ja mielipiteiden kään- tyminen Israelia vastaan Euroopassa -
ovat ongelmia Israelille, samoin vastustus tietyissä piireissä USA:ssa.
Vastustusta on myös tietyissä Latinalaisen Amerikan maissa, -
jotka eivät ole Israelille strategisesti kovin tärkeitä.
Silti Israel on vähemmän eristäytynyt kuin koskaan, -
uuden yhteistyön ansiosta. Samoin Aasian nousu muuttaa tilannetta.
Aasiasta on tullut Israelin toiseksi tärkein vientikohde Euroopan jälkeen.
Israel vei v. 2013 enemmän tavaroita ja palveluja Aasiaan kuin USA:han.
Israelin suhteet Kiinaan ja Intiaan ovat hyvät ja vahvat, -
samoin moniin muihin Aasian maihin.
Euroopassa ja tietyissä muissa paikoissa on ongelmia, -
mutta iso kuva on myönteinen.
Täytyy tehdä ero Egyptin hallinnon ja julkisen mielipiteen välille. En usko, -
että keskivertoegyptiläinen rakastaa Israelia enemmän kuin ennen.
Vallassa on nyt vain hyvin erilainen hallinto.
Sen ei voida nähdä toimivan Hamasia vastaan.
Se on erona entiseen. Ero näkyy diplomaattitasolla.
Julkinen mielipide ei ole muuttunut. - Ei niin. Tilanne on hauras.
Siirrytäänpä Israelin intresseihin Venäjän markkinoilla.
Onko näkyvissä uusia kehityssuuntia -
vai onko Israel yhä varovainen Venäjän suhteen?
Israel on varovainen sotilaallisen yhteistyön suhteen Venäjän kanssa.
Tahtoisin sanoa jotakin Euroopan julkisesta mielipiteestä.
Täytyy pitää erillään talouden alan ja poliittinen eristäminen.
Nyt on näkyvissä diplomaattista eristämistä -
sekä julkisen mielipiteen ongelma. Talouden alalla Israel pärjää.
Etenkin median antama kuva Lähi-idästä -
ei ole Israelin kannalta toivotunlainen Euroopassa.
Venäjän suhtautuminen nyt nähtyyn konfliktiin oli hyvin erilaista.
Luultavasti syynä oli Ukrainan tilanne.
Israel on pysytellyt neutraalina Venäjän Ukraina-politiikan suhteen.
Verrattuna muihin uutisjuttuihin aiemmissa sotilasoperaatioissa -
Venäjän media piti matalaa profiilia -
kommentoidessaan humanitaarista tilannetta Gazassa.
Venäjän presidentti teki tarjouksen, olipa hän rauhanvälittäjä tai ei.
Hän teki tarjouksen Israelin pääministerille.
Venäjä on ainutlaatuisessa asemassa Hamasin suhteen.
Tosin kuin USA ja Israel, se ei pidä Hamasia terroristijärjestönä.
Suhde hyödyttää molempia.
Venäjä yrittää kohottaa asemaansa arabimaiden silmissä Hamasin avulla.
Hamas pyristelee Venäjän avulla irti eristämisestä.
Luuletteko, tilanne pitkittyy?
Venäjän kiinnostus Muslimiveljeskuntaa kohtaan hiipuu.
Hamas on vieraillut Venäjällä 2―3 kertaa viime vuosien aikana.
Kreml on ottanut vastaan Hamasin delegaatioita.
Se osoittaa, että he haluavat entistä isompaa roolia.
Uskon, että Venäjä haluaa entistä suurempaa roolia.
Täällä ollaan vastaanottavaisia sille. Olette varmasti taas eri mieltä.
En toki... Vaihteeksi olen samaa mieltä.
Tahdon mainita erään pienen mutta merkittävän yksityiskohdan.
Kun Hamas vieraili Kremlissä, sen ottivat vastaan alemmat virkamiehet.
Kun Mahmud Abbas vierailee Kremlissä, hänet ottaa vastaan Putin.
Putin asettaa palestiinalaisten poliittisen johdon etusijalle -
Hamasin edelle, mutta Kremlin etuna on ehdottomasti se, -
että se voi keskustella Hamasin kanssa -
ja tarjota keskustelukanavan Israelin ja muiden suuntaan.
Palataan vielä Eurooppaan.
Britannia ilmoitti, että se harkitsee 8 miljardin punnan leikkauksia -
sotilaallisiin kauppoihin Israelin kanssa.
Espanja ilmoitti viiden miljoonan euron leikkauksista.
Summa on pieni, mutta ele on merkittävä.
Miten nämä asiat vaikuttavat Israeliin?
Britannian ilmoittamien leikkausten määrä kuulostaa isolta summalta.
Käsittääkseni se ei ole merkittävä -
isossa kuvassa Israelin sotilaallisessa suunnittelussa.
En tosin ole asejärjestelmien asiantuntija.
Tietääkseni ele oli enemmänkin diplomaattinen.
Britanniassa julkinen mielipide on palestiinalaismyönteinen, -
tosin ei varmastikaan yhtä paljon kuin arabimaissa.
Tilanne on sama Espanjassa. Siellä hallinto kokee painetta toimia.
Juuri tänään eräs brittiministeri erosi virasta tämän asian takia.
Hallitus koki, että tarvitaan kannanottoa.
Jos leikkauksilla ei ole merkitystä käytännön tasolla -
Israelin sotateollisuudelle ja -toimituksille, -
kyse on vain diplomaattisesta ja ehkä symbolisesta kannanotosta.
Toiseksi kyseessä on vasta harkinta. Täytyy odottaa lopullista päätöstä.
Israelilla on sillä välin viljalti mahdollisuuksia lobata brittihallintoa.
Nähtäväksi jää. Se riippuu Israelin päätöksistä ja siitä, -
miten tilanne Lähi-idässä kehittyy.
Haluaisitteko lisätä jotakin? Entä te?
Samaa mieltä: ele on symbolinen. Olen seurannut Israelin reaktioita.
He sanovat pärjäävänsä ilman tällaista apua.
Se oli enemmänkin kuin läimäisy poskelle tai varoitus.
Tahdon siirtyä seuraavaan valtatekijään, Turkkiin.
Emme ole vielä käsitelleet sitä. Turkin pääministeri Erdogan sanoi, -
että niin kauan kun hän on vallassa, hän ei aio parantaa suhteita Israeliin.
Mitä se kertoo Israelin tilanteesta Lähi-idässä?
Turkki on Yhdysvaltain vahva liittolainen.
Miten se vaikuttaa?
Se ei kerro mitään Israelin asemasta Lähi-idässä.
Erdoganista saa mielestäni hyvin epätasapainoisen kuvan, -
kun lukee hänen lausuntojaan ja kuuntelee hänen puheitaan.
Hänen lausuntonsa Israelista ovat olleet uskomattoman jyrkkiä.
Juutalaisyhteisön tilanne Turkissa on vakava.
Paljon kohistaan Ranskan juutalaisten tilanteesta; Turkissa tilanne on paha.
Erdoganin retoriikka on vienyt pohjan välien parantamiselta.
Mielenkiintoista on, -
että ulkoministeri Davutoğlun ja muiden virkamiesten lausunnot -
ovat olleet Erdoganin lausuntoja tasapainoisempia ja järkevämpiä.
Ne saattavat olla vihamielisiä Israelia kohtaan, -
mutta ne eivät ole Israelin ja Turkin välien parantamisen esteenä.
Itse pidän Erdogania suurimpana esteenä.
Mitä sanotte?
Kun pohditaan Turkin tilannetta, tahdon muistuttaa vaaleista.
Turkissa käytiin presidentinvaalit 10.8.
Sitten järjestetään kansalliskokouksen vaalit.
Vaalikausi päättyy muistaakseni kesäkuussa 2015.
Uskon, että silloin Israel ja Turkki voivat aloittaa sovintoprosessin.
Maat ovat valtatekijöitä alueella. Niiden ei tarvitse jatkaa vihanpitoa.
Mielestäni tämä on vaaliretoriikkaa enemmän kuin mitään muuta.
Kysyn teidänkin mielipidettänne Turkista.
Ohjelma-aika alkaa olla lopuillaan.
Kysyisin lisäksi, miten näette tilanteen kehittyvän Lähi-idässä -
lähivuosina alueella toimivien kansain- välisten valtatekijöiden suhteen?
Tietojen mukaan Turkki valmistelee uutta laivuetta Israeliin.
Israelin ja Turkin suhteet ovat kaikkien aikojen pohjalukemissa.
Edessä on paljon työtä, jotta suhteet saadaan ennallistettua.
Mitä tulee tilanteen kehitykseen, -
Lähi-itä on yhä hedelmällistä aluetta lännen ja idän vastakkainasettelulle.
Alue on jakautunut etupiireihin.
Yhdysvalloilla on oma "leirinsä": -
Israel, Jordania, viime aikoihin asti Egypti sekä osia Irakista.
Venäjän leiriin kuuluu Iran, Libanon, Syyria sekä osia Irakista.
Vastakkainasettelua saatetaan nähdä etupiirijaon takia.
Kysymys kuuluu, haluavatko Yhdysvallat ja Venäjä olla mukana.
Uskon, että Lähi-itä on hedelmällistä maaperää valtapelille.
Näen, että valtapeliä käytäisiin pääosin lännen ja Venäjän välillä.
Näen, että Lähi-idässä on kolme leiriä.
On turhan yksinkertaistettua jakaa aluetta leireihin, -
mutta ne heijastelevat jokseenkin todellisuutta.
Ensimmäinen on "saudileiri". Siihen kuuluvat käytännössä Israel, -
Egypti, Jordania, Arabiemiirikunnat, palestiinalaishallinto ja Abbas -
sekä jotkin muut Persianlahden maat. - Paitsi Qatar.
Aivan. Kakkosleirissä ovat Qatar, Turkki, Muslimiveljeskunta ja Hamas.
Tämä leiri on tiivistynyt viime viikkoina. Kolmantena on Iranin leiri.
Siihen kuuluvat Iran, Hizbollah, Bašar al-Assad ja Irakin hallinto.
Leirit kilpailevat keskenään vaikutusvallasta, alueesta, -
hallinnosta ja niin edelleen.
Kansainväliset valtatekijät yrittävät löytää keinoja tasapainottaa leirejä, -
vaikuttaa kuuhunkin leiriin ja maksimoida mahdollisuuksiaan.
Joitakin vuosia sitten Turkki linjasi ulkopoliittisia tavoitteitaan: -
"nolla ongelmaa naapurien kanssa." USA pyrkii samaan Lähi-idässä.
Venäjän strategia on vastata USA:n toimiin ja maksimoida vaikutustaan.
En jakaisi Lähi-itää leireihin. Historiasta näemme, -
että joku vuosi sitten Israel ja Turkki olivat samassa leirissä.
Nyt tilanne on täysin erilainen.
Lähi-idässä toimii erilaisia tekijöitä.
Niiden leireissä tilanne elää jatkuvasti.
Mahdolliset erilaiset valtapeliasetelmat vaikuttavat tilanteeseen.
En jakaisi aluetta leireihin, koska huomenna tilanne voi olla erilainen.
Lähi-itä on hyvin dynaaminen alue.
Kun tarkastelen Lähi-itää, näen jakoa eri uskonlahkoihin.
On olemassa šiiamuslimeja ja äärimuslimeja sunnileirissä, -
tai ei leirissä, mutta jako on ollut olemassa yli tuhat vuotta.
Kiitos, että olitte ohjelmassa. Oli ilo keskustella kanssanne.
Kiitos teillekin. Kiitän myös katsojia. Nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Marianne Tenetz