JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma stuudiosse!
Viimase aja ebastabiilsus Lähis-Idas
on mõjutanud enamikku regiooni riike.
Süüria ja Egiptuse juhid taotlevad rahvusvahelist legimiteeti
ja rahva populaarsust vabade presidendivalimistega.
Presidendivalimiste tulemustest vestlevad meiega
Iisraeli endine suursaadik Egiptuses Tsvi Mazel,
ja Lähis-Ida ekspert Jeruusalemma Heebrea Ülikoolist
ja IMPACT SE-st, dr Eldad Pardo. Tere tulemast!
Tervitan ka TV7 analüütikut, Paula Slierit.
Paula, kas annaksid meile lühiülevaate olukorrast?
Alustan Egiptuse valimistest. Paljud küsivad,
kas revolutsiooniga ka saavutati midagi.
Kas ring on täis ja võimule tuli Mubaraki sarnane mees?
Egiptlased on väsinud sellest,
et erimeelsuste korral minnakse alati tänavaile protestima.
Egiptlased tahavad stabiilsust.
Riigi majandus on kokku varisenud ja turiste enam ei käi.
Olukorda võiks võrrelda Süüriaga,
mida kritiseerib rahvusvaheline kogukond.
Süüriaski valitseb president suuri osasid riigist.
Süürlased igatsevad stabiilsust.
Nad on tüdinud pidevast võitlemisest.
Neis kahes riigis, kus toimusid valimised,
tahavad inimesed rahunemist
ja otsa lõputule võitlusele.
Hr Mazel, olite Mubaraki ajal Iisraeli suursaadik Egiptuses.
Kas näete sarnasusi Mubaraki ja el-Sisi aja vahel,
või on Sisi uus päästja,
kes püüab parandada majandusprobleeme ja korruptsiooni,
mille all Egiptus on pikalt kannatanud?
Nagu küsimusest ilmneb,
püüavad paljud toimetajad Sisit kuskile valemisse paigutada.
Aeg on siiski teine.
Revolutsioonist on nüüdseks möödas kolm aastat.
Egiptlased ei karda enam võimu.
Egiptus igatseb stabiilsust, nagu Paula ütles.
Abdel Fattah el-Sisit ei tohiks panna ühte patta
Nasseri ja Mubarakiga.
Ta on teine inimene ja elab teisel ajal.
Ta teab, et kui ta püüab diktatuuri taastada,
inimesi vangistada ja piinata,
tuleksid egiptlased paari kuu pärast taas tänavaile.
Siis peaks ta võimul püsimiseks veel rohkem rahvast tapma.
See pole tema eesmärk.
Olen analüüsinud tema valimiskampaania aegseid kõnesid.
Ta ei lubanud midagi.
Ta ütles egiptlastele, et riigi majandusseis on vilets,
ja selle parandamine nõuab suuri jõupingutusi.
Ta lubas vaid kõva tööd.
"Olge kannatlikud. Kaks aastat ei näe mingit progressi.
Vajame lääneriike, tehnoloogiat ja investeeringuid.
Saadan tuhandeid tudengeid Läände tehnoloogiat õppima,
et nad võiksid naastes Egiptust aidata."
See erineb Nasseri ja Mubaraki ajast.
Ta ei luba midagi peale töö ja palub üksnes oodata.
Kokkuvõtteks ütleksin, et kui Sisi ja rahva vahel on liit,
on see lühiajaline ja tingimuslik.
Dr Pardo, näib nagu Sisi oleks realist.
Kas olete nõus?
Egiptuse meedia maalib pilti
populaarsest ja seksikast kindralist.
Egiptuse ühiskond
läbis selle kolme aastaga teatud protsessi.
See oli tüüpiline värviline revolutsioon.
Oli verevalamist ja mitmeid probleeme,
kuid pikk demokraatiaprotsess sai alata.
Mõningaid sarnasusi Mubaraki režiimiga siiski on.
Struktuur on üldjoontes sama,
kuid pole nii palju jäikust ja suletust.
Mubaraki ajalgi võis näha arengut ja avatust,
kuid poliitiline süsteem oli jäik ja korrumpeerunud.
Praegu on riigi struktuur sarnane; armeel on tähtis roll.
Avatust on siiski rohkem ja kõik on ettevaatlikumad,
peale Moslemivennaskonna, kes ei paista õppivat oma õppetunde.
Nad usuvad endiselt, et haaravad Egiptuses võimu.
Paula, küsin Abdel Fattah el-Sisi populaarsuse kohta.
Ta võitis suure häälteenamusega - ta sai 96,91% häältest.
Tema eelkäija Mohamed Morsi võitis vaid 51,72 protsendiga.
2005. a võitis Hosni Mubarak 88,6 protsendiga.
Kas tulemused on õiged või on midagi võltsitud,
kuigi EL komisjon valimisi jälgis?
Valimiste läbipaistvuses ja aususes kaheldakse alati,
kui tegemist on Lähis-Idaga.
Teine huvitav info on valimiste osalusprotsent.
See oli üle 50 %, kuid mitte nii suur kui varasemail valimistel.
Läänemaailm märkis kohe, et tulemused ei esinda rahvast.
Valimisjaoskondi oli ca 18 000.
Egiptlaste sõnul korraldati valimised varasemast paremini.
Varasematel valimistel toimus palju võltsimist.
Erinevate valimiste tulemusi ei saa otseselt võrrelda,
kuna need valimised olid varasemast läbipaistvamad.
Sisi poolt hääletas kindlasti
suur enamus Egiptuse 23 miljonist hääleõiguslikust elanikust.
Täiesti ilmselt Egiptuses tahetakse sellist isikut võimule.
Tihti keskendutakse Egiptuse puhul vaid Kairole.
Egiptuses on siiski palju rahvast,
kes ehk ei pooldanud Tahriri väljaku sündmusi.
Neid huvitavad pigem töökohad ja majandus.
Sisi lubadused meeldisid rahvale,
kuna need puudutasid suurimat osa rahvastikust.
Morsi ebaõnnestumine mõjutas samuti asja.
Morsi lubas suurt muutust juba 100 päevaga.
Hiljem pidi ellu viidama "Nahda plaan",
mida polnud veel olemaski.
Egiptlased on kaotanud lootuse.
Nad toetavad seda meest, kuigi ta on sõjaväelane,
kes näeb prillidega välja nagu Nasser või Mubarak.
See on teine aeg
ja rahvas on valmis temaga koostööd tegema.
- Tahaksin arutada valimisjaoskondade seaduslikkusest,
ja sellest, et valimistulemused pole tingimata tõesed,
nagu kahtlustab rahvusvaheline kogukond.
Lisaks pikendas el-Sisi hääletusaega terve ööpäeva jagu.
Kas usute, et egiptlased peavad teda seaduslikuks juhiks?
Kindlasti peavad. Valimisi küll pikendati.
Sisi õhutas rahvast valima.
Ta soovis valimisosaluseks 80 %.
See jäi siiski 43 % juurde, kuid see pole oluline.
Kõik teadsid, et Sisi võidab.
Paljud jäid seepärast koju.
Mõned järgisid Moslemivennaskonna boikotti,
kuid ma ei usu, et neid palju oli.
Valimisi vaadelnud rühmituste, ka EL-i väitel,
olid valimised seaduslikud.
Sisi on seega järgmised neli aastat seaduslik valitseja.
Saame näha, kuidas tal läheb.
Dr Pardo, küsiksin Morsit tabanud stsenaariumi kohta.
Kuigi Morsi andis palju lubadusi, nagu hr Mazel märkis,
kas Abdel Fattah el-Sisiga võib samamoodi minna?
Morsil oli teine platvorm. - Muidugi.
Kuid fakt, et ta tõugati ülestõusu käigus võimult?
- See sõltub tema tegudest.
See on tohutu väljakutse,
mitte üksnes Moslemivennaskonna tõttu,
vaid ka salafistide, Süüria ja Iraagi tõttu.
Julgeoleku tagamine on suur väljakutse.
Kui see on tagatud, võib Egiptuse majandus avaneda.
Sisi peab leidma õige koosluse
valitsuse sekkumise, subsiidiumide, hariduse jms
ja samas majandusvabaduse vahel,
et välismaal elavad egiptlased investeeriksid Egiptusse
ning avaneksid turg
ning suhted Iisraeli ja teiste maadega.
Sisi võttis suure riski, kuna see on raske.
Ta on siiski ambitsioonikas ja andekas.
Ta peab mingil määral ka demokraatiat järgima,
mida pole alati lihtne julgeoleku tagamisega ühendada.
Paula, kuidas see Iisraeli mõjutab?
Kas president el-Sisi parandab suhteid Iisraeliga,
või eirab ta lepinguid nagu Morsigi?
Sisi võit on Iisraelile hea uudis.
Ta ütles, et Egiptus respekteerib Iisraeli,
kui Iisrael respekteerib Egiptust.
Ta on juba püüdnud parandada julgeolekuolukorda Siinail.
See on olnud Iisraelile suureks mureteemaks,
sest terroristid korraldavad Siinailt Iisraeli vastu rünnakuid.
Sisi sulges relvade salakaubaveoks kasutatud tunneleid.
Ta lubas jätkata julgeolekukoostööd Iisraeliga.
Sisi toetus peegeldab just stabiilsuse ihalust Egiptuses,
ja stabiilne Egiptus on hea uudis Iisraelile.
See on parem kui kestvad revolutsioonid.
Hr Mazel, Paula rääkis stabiilsusest ja Gaza tunnelite sulgemisest.
Kas Iisraeli jaoks on hea uudis, et el-Sisi võitleb
Moslemivennaskonda kuuluva Hamasiga,
või on olukord keerulisem?
See on hea uudis, kuid tuleb siiski meenutada,
et Egiptus on Iisraeli suhtes siiski vaenulik,
kuna Egiptus on islamistlik ja araabiafeodalistlik maa.
Al-Sisi pole seni Iisraeli kohta midagi negatiivset öelnud.
See on täiesti uus.
Ta ütles enne valimisi ja nende järel,
et egiptlased ja Egiptuse juhid on aktsepteerinud rahu.
Tõenäoliselt tahab ta Iisraeliga majanduskoostööd teha.
Ta ei saa seda siiski kohe teha,
vaid peab arvestama minevikuga.
Laseme tal tööd alustada,
ja siis ta teeb mingis etapis ehk algatuse.
Ta teab, et Iisrael on valmis koostööks
investeeringute, tehnoloogia, õpingute jms valdkonnas.
Võimalusi on, kuid see on siiski sama islam ja sama Egiptus.
Dr Pardo, on see ettevaatlik optimism?
Esimesed Araabia kevade meeleavaldused Tahriri väljakul
polnud välismaalaste, Lääne ega Iisraeli vastu.
Moslemivennaskond on teine asi, kuid pean silmas üldist kultuuri.
Egiptuses võib mõne aastaga areneda uus, avatum kultuur.
Siis võiks Egiptus taas
kultuuriliselt araabiamaailma juhiks olla.
Seda on rohkem, kui julgeme loota,
kuid võimatu see pole.
Paula, ka Süürias toimusid presidendivalimised.
Ootuste kohaselt võitis valimised president Bashar al-Assad.
Mis sul selle kohta öelda on?
Olin pooleteise kuu eest Süürias.
Assad haldab suurt osa riigist,
erinevalt sellest, mida Lääne meedia väidab.
On raske välja selgitada, kui suurt osa riigist ta kontrollib.
Piirkonnad, mida külastasime, toetavad Assadit.
Rääkisime varem kriitikast Egiptuse presidendivalimiste suhtes.
Süüria presidendivalimisi kritiseeriti veel karmimalt.
"Kuidas saab keset sõda valimisi pidada?"
Ukrainaski on sõda,
ja lääneriigid toetasid siiski Ukraina presidendivalimisi.
Süüria olukorda tuleb seega ettevaatlikult vaadelda.
Kas vaatame seda läbi Lääne või süürlaste silmade?
See on tähtis eelkõige nüüd,
kui Assadi vastu võitleb üha suurem arv välismaalasi.
Neid on nüüd ca 100 000.
ISIS teeb hirmutegusid Põhja-Süürias ja Iraagis.
Süürias kardetakse, mis juhtub, kui Assad langeb.
Kardavad needki, kes varem Assadit ei toetanud.
Kui Assad langeb, asendab teda veelgi suurem kurjus.
Ta on Süüria praeguses olukorras tasakaalustav faktor.
Dr Pardo,
Assad võitis valimised suure häälteenamusega, 88,7 %ga.
Vaid mõne aasta eest sai ta siiski 97,62 %,
ja enne seda 99,7 %,
rääkimata tema isast, kes sai alati 100 %.
Kas president Bashar al-Assad on Süüria seaduslik juht?
On tal piisavalt võimu?
Nagu Paula ütles, on tema kontrolli all palju alasid.
Kas ta suudab Süüria verise kodusõja varemeist välja tuua?
Kogu kodusõja vältel on Assadit toetatud suurlinnades,
kesk- ja kõrgklassi seas.
Ka vähemused on teda toetanud,
näiteks druusid ja eriti kristlased.
Tuleb siiski meeles pidada, et Süürias toimus massimõrv.
Seda võiks võrrelda Hispaania kodusõja lõpuga,
kui kõik toetasid fašiste.
Kui Assad võidab, ootab ees karm diktatuur.
Siiski on mõned grupid tema vastu, eriti maapiirkondades.
Assadit toetavad iraanlased, Hezbollah ja venelased.
Süüria on tegelikult okupeeritud väikse vähemuse poolt.
Süüria poliitiline kultuur on olnud sekulaarne,
mis on muu Lähis-Idaga võrreldes kristlastele kasulik olnud.
See on olnud siiski vaenulik juutide ja lääneriikide suhtes.
Arvestades sellega, et rahvaülestõus oli algul rahumeelne,
on Süüria olukord väga kurb.
Hr Mazel, viimastel päevadel, või viimase nädala jooksul
on islamistlik rühmitus Iraagi ja Levanti Islamivabariik
püüdnud kiiresti Iraaki vallutada.
Nad on võidelnud veriselt ka president Assadi vastu.
Lääneriikidel ja Süürial näivad olevat ühised huvid
selle rühmituse vastu võitlemises.
Kas usute, et Lääs on huvitatud,
et see rühmitus Süürias
koostöös Assadiga maha surutaks?
Olukord pole selge. Euroopa ja Obama on segaduses.
Nüüd on ehk liiga hilja mängu sekkuda.
See on otsekui haigus, mis kolme aasta eest arenema hakkas.
Siis ei tehtud midagi,
ega mõistetud, et ees ootab teisigi sõdu.
Euroopa, USA ja Iraan on teatud mõttes ühes paadis.
Midagi on valesti, kuna Iraanil on täiesti teised huvid.
Iraan tahaks valitseda Iraaki ja kogu Lähis-Ida,
ning levitada oma šiiitlikku revolutsiooni.
See on vastuolus Iisraeli, Euroopa ja USA huvidega.
Seepärast on Obama viimastel päevadel öelnud,
et kavatseb kaaluda
võimalikku koostööd Iraaniga.
Olukord on võimatu.
Lääs on kaotanud võimaluse sekkuda.
Ma ei tea, kas seda on võimalik enam peatada.
Kas te ei usu, et president Assadil oleks Lääne toel tähtis roll
selle rühmituse vastu võitlemises?
Assad on oma legitiimsuse täielikult kaotanud.
Valimised olid naljanumber.
Kristlased tahavad tõesti, et ta võimule jääks,
kuna ta tagab nende julgeoleku.
Assad on siiski oma maa hävitanud. Hukkunud on ca 200 000 inimest.
Tema kontrolli all on vaid 40 % riigist.
Ta on Hezbollah ja Iraani mõju all.
Ta ei tegutse sõltumatult. See on üks suur segadus.
- Paula, kas oled nõus? - Ei ole.
- Nii ma arvasingi.
Ärge alahinnake Venemaad, mis on suur Assadi toetaja.
Venemaa väitel pole Assad oma legitiimsust kaotanud.
Venelaste sõnul pidas Lääs valimisi pettuseks
juba enne nende algust.
Kui naasta küsimuse juurde,
kas Lääs võitleks islamistide vastu koostöös Assadiga,
on olukord muutunud.
Paari aasta eest toetas Lääs opositsiooni võitlust Assadi vastu.
Nüüd on nad taandunud ega tea, mida teha.
Poliitiline opositsioon ei valitse võitlejaid lahinguväljal.
Keda nad opositsiooni toetades tegelikult toetavad?
Siinkohal tuleb mainida ka Türgit,
mille kaudu kulgeb džihadistide peatee.
Sealt kaudu tuleb ka tuhandeid hulle eurooplasi,
kes usuvad, et että Assad on fašist ja sadist.
Nad ühinevad selle grupiga.
See grupp aga ei võitle niivõrd Assadi vastu,
kuivõrd teiste opositsioonirühmituste vastu.
Nad kardavad demokraatiat, mis oleks võinud tärgata,
kui Venemaa ja Iraan poleks oma huvides
toetanud Assadit isegi siis, kui ta keemiarelvi kasutas.
Süürias oleks võinud võimule tõusta mõõdukas režiim,
nagu Liibanonis,
mis pole muidugi täiuslik demokraatia.
Liibanongi on mingisugune apartheidiühiskond.
Võimalus on kaotatud.
See ei tähenda siiski, et Assadist saab seaduslik valitseja.
Saateaeg on otsas.
Paula, üks lause lõpetuseks.
Kas Lähis-Idas on Süüria ja Egiptuse suhtes
mingisugust valgust näha?
Olukord muutub pidevalt.
Kolme aasta eest, kui Egiptuse revolutsioon algas,
poleks keegi arvanud, et nüüd on meil selline seis.
Lähis-Ida sündmusi on raske ennustada.
Iisraeli seisukohast pole antud seis tingimata halb.
Ees ootavad huvitavad ajad.
Aitäh, Paula! Aitäh, dr Pardo ja hr Mazel saates osalemast!
Neil teemadel võiks palju pikemalt peatuda.
Aitäh vaatajaile! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri