JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
Täna räägime palestiinlaste majandusest.
Palestiina omavalitsuse majandus on viimased aastad kriisis olnud.
See sõltub välisabist
ja soovib nüüd Palestiina riiki rajada.
Kas see siiski suudab toimida iseseisva majandusega riigina?
Meil on külas endine PO minister Ashraf al-Ajrami,
ja professor Avraham Diskin Heebrea Ülikoolist ja IDCst.
Tere tulemast!
Tervitan ka TV7 analüütikut Mati Shoshanit!
Herra al-Ajrami, kui suur Palestiina majandus on?
See pole väga suur.
PO 2014. a eelarve
on veidi üle 4 miljardi.
PO eelarve pole seega suur.
- 30 % sellest tuleb välisabist.
Kuidas püüab PO oma SKP-d kasvatada?
PO probleemiks on see, et ei kontrollita oma loodusvarasid,
eriti merepiirkondi.
Kasvuruumi piisab.
Sõltume pidevalt välisriikide annetustest.
Vahel on olukord hea ja vahel halvem.
See sõltub olukorrast.
Nüüd ootame John Kerry rahulepet.
Doonorriigid ootavad ja vaatavad,
mis kõnelustest saab.
Professor Diskin, kas PO suudab tõesti luua
õiged institutsioonid ja seadusandluse,
et majanduslikult iseseisvaks saada?
PO taust kiituseks ruumi ei jäta.
Mõned selle juhtidest on näiteks osalenud
"poolsõjalistes rühmitustes."
See on siiski palju edumeelsem,
arenenum ja demokraatlikum,
kui mitmed teised araabiamaad.
Teisedki araabiamaad saavad kuidagi hakkama,
nii et arvan, et saavad ka palestiinlased.
Teiseks juhin tähelepanu,
et isegi kui Läänekaldal on toimunud halbu asju,
siis 1967. a sõja järel
oli seal majanduslik tõusuperiood.
See johtub majanduse põhireegleist.
Väga nõrk majandus kohtus tugeva majandusega
ja SKP kasv oli pretsedenditu.
Õnneks kasv jätkub.
Defitsiidist ja probleemidest hoolimata
on kasv viimaseil aastail suur olnud, ca 10 % aastas.
Lõpuks ütleksin, et tulevik sõltub majandusest rohkem
kui ühestki muust asjast.
On Iisraeli huvides,
et Läänekalda ja loodetavasti ka Gaza majandused
oleksid võimalikult heas vormis.
Kui majandus õitseb,
on vägivaldsused ebatõenäolisemad.
Tsiteerin Iisraeli peaministri Benjamin Netanyahu sõnu.
Ta tahab, et Iisrael aitaks Palestiina majandust,
kuna see tuleks kasuks ka Iisraelile ja rahukõnelustele.
Kahjuks on see vaid avaldus.
Iisraeli tegevus takistab igasugust Palestiina majanduse arengut.
Nad ei lase meil valitseda enamikku meie aladest,
ega õigeid loodusvarasid, näiteks gaasi.
Iisrael ei luba vabakaubandust araabiamaadega.
Iisrael valvab piire.
Oleme takerdunud Pariisi protokolli.
Palestiinlaste majandus ei saa areneda ja normaalselt kasvada
Iisraeli tegevuse tõttu.
Kui Netanyahu tahab, et Palestiina majandus areneks,
võiks ta anda rohkem alasid palestiinlaste kontrolli alla
ja lubada araabiamaadega vabamat kaubavahetust.
Iisraeli valitsus võiks teha mitmeid samme
Palestiina majanduse arengu heaks.
Tahaksin jääda faktide juurde.
Mainisin juba Läänekalda majanduse arengut.
Läänekallas kuulus 1967. a sõja eel araabiariigi Jordaania haldusse.
Jordaania oli selle annekteerinud.
Võime võrrelda tollast olukorda tänapäevasega,
näiteks oodatava eluea osas.
See on arenenud kiiresti paremuse suunas.
Ma ei väida, et kõik toimunu oleks olnud hea.
Palvetan palestiinlaste heaolu eest.
Soovin rahumeelseid suhteid, vabu piire jne.
Fakt on siiski,
et nn Iisraeli okupatsiooni all
on palestiinlaste majandus märgatavalt arenenud
ja jätkab arengut.
Kommenteeriksin veel territooriumide kontrolli teemat.
Selle kohta on lepinguid,
mis pole seni viinud lõpliku rahuleppeni.
Pariisi lepe oli üks märkimisväärne samm
alade kontrolli küsimuses.
Selle järgi on Iisraeli asundusi vaid 3 %-l Läänekaldast.
Nee on levinud suurele alale, mis on problemaatiline,
kuid enamik neist aladest pole Iisraeli kontrolli all.
- Iisraellased valitsevad kõiki piirkondi.
- Alad on jagatud lepingu järgi A-, B- ja C-tsoonideks.
- See oleks pidanud lõppema 1999. a. See on kestnud kaua.
- Olen nõus, kuid see sõltub mõlemast osapoolest.
Terrorirünnakud jätkuvad ... - Asi pole selles.
1999. a polnud terrorirünnakuid.
Kõik muutus pärast Yitzhak Rabini mõrva.
Seejärel kõnelused peatusid.
Kõnelusi lõpliku leppe teemal alustati 2000. a juulis,
aasta pärast vaheetapi lõppemist.
Iisraeli ja palestiinlaste koostöö ulatus mullu
ca 20 miljardi dollarini.
Kui palju Iisraeli ja palestiinlaste majandused
teineteisega lõimuvad?
Iisraeli ja palestiinlaste majandusi on võimatu lahutada.
Nende summeeritud rahvastik vastab maailmas
ühele metropolile.
Asi pole kahes suures rahvas.
Need kaks väikest inimrühma vahetavad kaupu,
ja 60 000 - 70 000 Läänekalda palestiinlast
töötab Iisraeli ettevõtteis.
Lisaks sellele käib suur hulk tööl Iisraelis.
Ärimjanduslikust perspektiivist on koostöö jõuline.
Nagu öeldi, koostööd piiravad erinevad tingimused,
näiteks liikumisvabaduse ja maksude osas.
Palestiinlaste majandus pole tõesti iseseisev.
Välisabi hulga üle võib vaielda,
kuid igal juhul on see väga suur.
Iisraeli kogutavad maksud moodustavad PO tuludest ca 30%.
Neid kaht tervikut ei saa teineteisest lahus vaadata.
Need sõltuvad teineteisest.
Iisraeli majandusministri Naftali Bennetti sõnul
hävitaks Palestiina riik Iisraeli majanduse.
"See tekitaks rohkem kahju kui majandusboikott."
Hr al-Ajrami, mida teie arvate?
See ei vasta tõele.
Palestiina riik oleks Iisraeli majandusele kasulik.
Iisraeli ja palestiinlaste majandussuhted kestaksid edasi.
Lisaks avaneksid Iisraelile suhted araabia-ja moslemimaadega.
Araablaste rahualgatuses lubatakse,
et pärast rahuleppe sündi palestiinlastega,
ja ka araabiamaade, nagu Süüria ja Liibanoniga,
normaliseerivad kõik araabiamaad suhted Iisraeliga.
Ka Islamistlik Konverents toetab seda araablaste algatust.
Bennett rääkis millestki,
mis ei vasta tegelikkusele.
- Professor Diskin, mida teie Bennetti avaldusest arvate?
See pole Iisraelis eriti suurt toetust kogunud.
Kas sel on tõepõhi all?
Olen nõus pea kõigega, mida al-Ajrami on öelnud.
Tõeline rahu tähendaks majandussuhete jätkamist,
avatumaid piire, koostööd ja suhteid araabiamaailmaga.
Meil juba on koostöö araabiamaadega.
Mõned Iisraeli tehased ei tegutse üksnes Läänekaldal,
vaid ka Jordaanias.
Koostöö on muidugi kõigile kasulik,
eriti nõrgemale osapoolele, ehk palestiinlastele,
ja mõnedele araabiamaadele.
Osad araabiamaad on muidugi väga rikkad.
Olen seega nõus, kuid asi on selles, milline rahu tuleb.
Bennett esindab Iisraeli valitsuses ja Knessetis
paremäärmuslasi.
Ta ei usu rahusse, ja põhjendatult.
Ajalugu näitab, et oleme korduvalt üritanud.
Oleme pakkunud palestiinlastele 98,5% aladest, mitte "tagasi",
kuna Palestiina riiki pole kunagi olemas olnud.
Oleme pakkunud hüvitisi ja majandusabi, kuid asjata.
Bennetti meelest ei tohiks Palestiina riiki rajada.
Enamik iisraellasi pole nõus.
Küsitluste järgi toetab ca 70 % Palestiina riigi rajamist.
Samas ei usu 60-70 % unistuse täitumisse.
Kui unistus rahumeelsetest suhetest teostuks,
tuleks see kasuks kõigile osapooltele,
eriti palestiinlastele, aga ka Iisraelile.
Hr al-Ajrami, küsimus teile
Iisraeli ja palestiinlaste majanduste lähedaste suhete kohta
tõelises rahuleppes:
kuidas Palestiina rahvas sellesse suhtub?
Kas nad usuvad rahuleppesse,
mis parandaks nende majandusolusid?
Sarnaselt iisraellastega usub ka enamik palestiinlasi
kahe riigi lahendusse.
Nad usuvad, et see on saavutatav.
Nad kahtlevad siiski praegustes oludes.
Nad ei usu, et kõnelused iisraellastega
USA välisministri John Kerry vahendusel
vilja kannaksid.
Palestiinlased toetavad rahumeelset lahendust,
kuid ei usu, et praegune protsess selleni viiks.
Mati, rääkisime hiljuti järgneda võivatest boikottidest,
kui Iisraeli süüdistatakse rahuprotsessi nurjumises.
Kas usud, et boikott mõjutaks palestiinlaste majandust,
kuna asundused annavad tööd ca 50 000 palestiinlasele?
See on huvitav küsimus.
Abbas ütles hiljuti, et on boikotikampaania vastu.
Ta on Iisraelile surve avaldamise poolt,
kuid on vastu Läänekaldale keskendumisele.
Ta ei taha, et kahjustataks selle majandust.
Ta mõistab, et kampaania, mis kahjustab Iisraeli majandust,
kahjustab ka palestiinlaste majandust.
Majandusteaduseski on teada,
et rahu on kasumlik mõlemale osapoolele.
Antud olukorras toodab ka sõda kasumit,
kuna välisriigid toetavad konflikti jätkudes palestiinlasi.
Sama toimub poliitilistel põhjustel ka Iisraeli poolel.
Osapooltele niisiis makstakse konflikti jätkumise eest.
Hr al-Ajrami,
50 000 palestiinlast töötab asunduste tehastes.
Mis juhtub, kui need tehased suletakse?
Kuidas PO selle probleemiga tegeleb?
Kõik need 50 000 ei tööta asundustes.
Mõned neist käivad tööl Iisraelis.
Kui rääkida poliitikast, konfliktist ja selle lahendamisest,
on tühine,
kui tuhanded palestiinlased asundustes oma töö kaotavad.
Tahame edendada palestiinlaste unistust
ja rajada Palestiina riigi.
Selle teostumine tekitab ka kannatusi.
Kui Iisraelile avaldatakse rahvusvahelist survet,
võib see oma hoiakut muuta.
Me ei taha hävitada või karistada Iisraeli.
Tahame päästa rahuprotsessi ja kahe riigi lahendust.
See on meile mõlemile kasulik.
Tahaksin naasta küsimuse juurde.
Hetkel on palestiinlaste töötus veidi üle 27 %.
Kuidas PO selle probleemiga tegeleb?
Nõuame pidevalt,
et Iisrael lubaks rohkem palestiinlasi Iisraeli tööle.
Lisaks on meil Euroopa ja teiste riikide rahastatud projekte,
mille abil inimesed saavad vähemalt miinimumpalka.
- Professor Diskin,
küsin ka teilt PO kõrge töötuse kohta.
Kas usute, et PO suudab olukorra lahendada,
ja kuidas seda tuleks teha?
Iisraelis töötas palju rohkem palestiinlasi
enne teist intifadat,
mis algas 2000. a septembris.
Sellest peale on julgeoleku kaalutlustel
Iisraelis vähem palestiinlasi töötanud.
Nende arv on tunduvalt vähenenud.
Siiski käivad kümned endiselt Iisraeli tehastes töö.
See on probleem.
Selles osas olen eri meelt,
et minu meelest tuleks survet avaldada just palestiinlastele.
Selgitan, miks.
Iisraeli juhtkond tahab rahu,
eriti Baraki ja Olmerti ajal,
kuid ka Netanyahu ajal, keda isiklikult tunnen.
Ta tahab rajada Palestiina riiki.
Tal on ka võime ja julgus seda teha.
Palestiinlastega on lugu teine.
Abbas on küll kõigi aegade mõõdukaim Palestiina juht.
Ta oli varem holokausti eitaja ja terrorirühmituse liige.
Ometi on ta mõõdukam kui tema eelkäijad.
Kahtlen tema rahusoovis ja eelkõige tema võimekuses.
Ta on vastamisi islamiäärmuslaste rühmitustega.
Teame, mis Gazas Fatah'ga juhtus.
Oht on olemas. Julgust pole.
Survet tuleks avaldada mõlemale osapoolele.
Olen rahu ja heaolu poolt.
Minu meelest asub takistus palestiinlaste pool.
Selleks on tahte, julguse ja ehk ka võimekuse puudus.
- Olete täielikus eksituses.
Palestiina juhtkond aktsepteerib põhimõtet
kahest riigist 1967. a piirides.
Ehud Olmert on ainus Iisraeli peaminister,
kes selle alusel kõnelusi pidas.
Keegi teine pole kõnelusi sellest alustanud.
- Seda ju arutati 2000. a Camp Davidis.
Tean, et te ei tunnista Iisraeli juudiriigiks.
- Asi pole selles. - Just selles asi ongi.
Kui juudiriigi kõrvale rajatakse palestiina riik ...
- See on uus nõudmine. - ÜRO otsustas selle 1947. a.
- Seda ei nõutud 2000. ega 2005. a.
- Mida ootate tulevikult?
Kuidas palestiinlaste majandus lähitulevikus areneb?
Ilma rahuleppeta
ei suuda palestiinlaste majandus piisavalt areneda,
et vastata palestiinlaste vajadustele.
PO vajab pidevalt välisriikide abi.
Kui me ei saa kontrollida kõiki alasid, piire ja loodusvaru,
ei saa iseseisev majandus areneda.
- Professor Diskin?
- Fakt on, et palestiinlaste majandus kasvab 10 % aastas.
Ramallah't külastades võib selle rikkust näha.
Olen nõus, et rahu ajal oleks areng veelgi parem.
Palvetan selle eest.
Aitäh, minister al-Ajrami ja professor Diskin!
Aitäh ka Mati Shoshanile!
Aitäh vaatajaile! Kohtumiseni!
Tõlge: Monika Jaaguri