JERUUSALEMMA STUUDIO
Shalom ja tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
1,35 miljardi elanikuga Hiina on maailma rahvarohkeim riik.
Hiina majandus ja tööstus arenevad kiiresti.
Hiinast on saanud üks olulisemaid suurriike.
Viimased 50 aastat on USA olnud juhtivaks suurriigiks
nii majanduslikult kui sõjaliselt.
Viimastel aastatel on Hiina ostnud tohutult võlgu
ja osalenud üha rohkem ka Lähis-Ida poliitikas.
Iisraeli-Hiina suhted on heitlikud olnud.
Viimasel ajal on peaminister Netanyahu panustanud
bilateraalsetele diplomaatilistele ja majanduslikele suhetele.
Stuudios on professor Yishai Jafe,
Heebrea Ülikooli majandusteaduse osakonna dekaan,
ja Juri Pines, Hiina ajaloolane Heebrea Ülikoolist.
Tere tulemast ka TV7 analüütikule, Mati Shoshanile!
Professor Pines, milline on Hiina tegelik olukord?
Väidetakse ja ennustatakse, et see kasvab jõudsalt.
Hiina tõesti jätkab kasvu.
Pole selge, kui kiire ja millise kvaliteediga see kasv on.
On võimatu ennustada,
kas Hiina möödub USAst 10, 20 või 50 aastaga,
kuna see sõltub nii Hiinast kui USAst.
Hiina kasv on muutunud kvantitatiivsest kvalitatiivseks.
ja keskendub jätkusuutlikkusele,
mis on keskkonna- ja ühiskonnasõbralikum.
See vähendab lähitulevikus kindlasti SKPd.
Hiina majandus ei kasva enam kahekohalistes protsentides.
- Kas olete nõus? - Olen.
Ennustused selle kohta, et Hiina möödub USAst,
on lineaarsed projektsioonid, ehk neis oletatakse,
et samad trendid jätkuvad muutumatult.
Lõpuks aeglustub siiski kõikide riikide majanduskasv.
Palju on räägitud Hiina huvidest rahvusvahelisel areenil,
eriti Lähis-Idas.
Hiina taotlevat sellega paremat ekspordikanalit Läände.
On see tõesti nii?
Oskate sellele ehk minust paremini vastata.
Ma ei pea Hiinat Lähis-Idas eriti tõsiseks tegijaks.
See on muidugi tähtis tegija kus tahes.
Hiina ostab naftat ja ekspordib tooteid kogu Lähis-Idas, isegi Gazas.
Lähis-Ida pole Hiina prioriteetide nimekirjas siiski väga kõrgel.
Nad keskenduvad oma lähikeskkonnale Kagu-Aasias.
Nad on üheks tegijaks Lähis-Idas, kuid ei iialgi samaväärne USAga.
Mati, paari aasta eest sõlmis transpordiminister Israel Katz
hiinlastega koostööleppe kiirraudtee kohta,
mis pidi sisaldama ka kaubavahetust.
Mida sellest rääkida tead?
Raha mängib diplomaatias alati olulist rolli.
Iisraeli-Hiina suhteid tuleb alati majanduse aspektist vaadelda.
Hiina huvid Lähis-Idas on just nimelt majanduslikud,
nagu ka Iisraeli huvid Hiinas.
Hiina on tohutu turg, kus meiegi osaleda tahaksime.
Iisrael investeerib igal aastal miljoneid,
et eksportida oma põllumajandus- või tehnoloogiaalast oskusteavet.
Hiina tahab omakorda lepinguid Iisraeliga.
Nad pakkusid, et ehitavad Iisraeli linna.
Hiinlased ehitavad kiirraudtee Eilati.
Iisraeli-Hiina suhe rajaneb seega majanduslikul koostööl.
Hiina avab oma turge Iisraeli tehnoloogiale,
ja Hiina taotleb uusi ekspordiriike oma toodangule.
Professor Jafe,
Iisrael püüab süvendada majandussuhteid Hiinaga.
Sellel võib olla mõju ka suhetele USAga.
Mida te selle kohta arvate?
Iisraeli ettevõtted ekspordivad tavaliselt USAsse ja Euroopasse.
Viimasel ajal otsivad ettevõtted Euroopa taandarengu tõttu
turge mujalt,
ka Hiinas otsitakse uusi võimalusi.
See pole kerge,
ja ma ei usu, et see mõjutaks majandussuhteid USAga.
Kas olete nõus prof Pines? - Jah.
Hiina ja Iisraeli suhted põhinevad puhtalt rahal.
Ajaloolist vaenu või sõprust pole,
ja Hiinas pole juute.
Enamik hiinlasi pole kuulnud,
et Jeesus Kristus löödi risti Jeruusalemmas.
See ei oma neile mingit tähtsust.
Suhted võivad siis head olla,
kuid mitte nii lähedased, kui USAga.
Iisraeli suhetel USA või Euroopaga on ajalooline taust,
mida on võimatu rahasse ümber arvestada.
Hiinal pole vahet, kas tegu on Iisraeli, Iraani, Venemaa, Angoola või USAga.
Nad ostavad ja müüvad ja kõik.
Start-up Nation on Hiinas huvi äratanud.
See kuulus raamat on vist isegi hiina keelde tõlgitud. - Jah.
Hiina investorid ja ärijuhid tulevad Iisraeliga tutvuma.
Iisraeli teatakse paremini uue tehnoloogia inkubaatorina
kui poliitilises mõttes.
Iisraeli tipptehnoloogiafirmad suunduvad traditsiooniliselt Läände.
Hiina võimalused on tohutud,
kuid sinna turule on raske pääseda.
Iisraeli majanduskasv on viimasel ajal aeglustunud.
Kas ida poole pöördumine võiks Iisraeli majandust stabiliseerida?
Iisraeli majandustrende mõjutab nii palju asju,
nii et on raske kujutleda,
et mingi ettevõte leping Hiinas asju mõjutaks.
Pikas perspektiivis mõjutavad majandust mitmed asjad,
nagu näiteks haridus.
Muidugi tuleb eksport Hiina Iisraeli ettevõtteile kasuks.
Ekspordi hajutamine uutesse maadesse on turvalisem ja lubavam,
kuna nende turud kasvavad kiiremini kui Euroopa ja USA omad.
Paljud Euroopa riigid on võtnud viimaseil aastail hiina keele
oma õppekavadesse, mõned isegi algklassides.
Kas seda võidakse teha ka Iisraelis?
Seda ongi juba tehtud.
Paljud gümnasistid õpivad hiina keelt ja selles on ka riigieksam.
Iisraeli suurimais ülikoolides on Aasia Uuringute Keskus:
Heebrea Ülikoolis, ning ka Tel Avivi ja Haifa ülikoolides.
Need on humanitaarteaduskonna suurimad keskused.
Iisraeli noori huvitavad Hiina, Jaapan ja Korea.
Paljud ühendavad majandusõpingud Ida-Aasia õpingutega.
Paljusid tudengeid huvitab Hiina majanduse, mitte kultuuri aspektist.
- Kui palju see huvi kasvanud on?
- Arve ma ei tea, kuid see on kasvuteel.
Varem keskendus Kaug-Ida majandushuvi Jaapanile,
kuid nüüd on tudengeil nägemus rahategemisest Hiinas.
Pakume õppekava,
kus ühendatakse Hiina kulutuuri ja majanduse õpingud.
Nõudmine selle järgi näib olevat kasvuteel.
Mati, kas võib öelda, et Hiina on teatud Lähis-Ida aladel
mõjuvõimsam kui USA ja Venemaa?
Või on Hiinal mingi kokkulepe näiteks Venemaaga,
et Lähis-Idas USA võimule vastu panna?
Keeruline küsimus.
Vastus on taas see, et kõik sõltub rahast.
USA välispoliitika tähendab,
et oma majandushuve edendatakse teistes riikides raha raiskamisega.
USA maksab teistele selle eest, et nad kuulavad USAd.
Sama teeb ka Hiina: ostab maad Aafrikas ja Ameerikas.
Hiina omab suurt osa USA viljapõldudest ja tööstusest.
Nad on ostnud kokku enamiku USA võlgadest.
Hiina ostab võlgu. Seda tehakse ka Iisraelis.
Kui Hiina mingi riigiga lepingu sõlmib,
suudab ta mõjutada sealset turgu.
Juhiksin tähelepanu millelegi, mida mainisite.
Hiina statistika õigsuse üle vaieldakse palju.
Iga riik mängib omi mänge.
Hiljuti räägiti Iisraeli võla ja SKP suhte ekslikkusest.
Mõnede väitel ei pea Hiina kasvunumbrid paika.
Kas see vastab tõele?
Statistika pole minu eriala, aga tean miskit Hiina majanduskasvust,
kuna olen viimased 20 aastat igal aastal kuid Hiinas viibinud.
Kasv on imeline ja reaalne. Infrastruktuur ja külad arenevad.
Ma ei räägi Pekingist ja Shanghaist, mida imetlevad välismaalased.
Olen käinud kaugetes Lääne-Hiina külades,
mis on ligemal Jeruusalemmale kui Pekingile.
Seal on suurepärased investeeringud: päikeseenergia,
uued sotsialistlikud külad tadžiki nomaadidele.
See on muljetavaldav.
Statistika võib petlik olla, kuid Hiina tõepoolest areneb.
Elatustase on jõudsasti kasvanud.
Õpetlastel on raske seletada, kui palju Hiina muutunud on.
Hiina on muutunud 20 aastaga
sama palju kui enamik riike saja aastaga.
Tagasi Matile esitatud küsimuse juurde.
Kas Venemaa ja Hiina vahel on koostöö
võimu kasvatamiseks mõnes regioonis?
Ma ei tea. Kui USA välispoliitika peaks mingeid riike ärritama,
püütakse kindlasti vastukaaluks tegutseda.
Kuid Hiina investeeringutest rääkides tuleb meeles pidada,
et tegemist on suure hulga Hiina eraettevõtetega.
Hiina eri maakondadel on erinevad majandushuvid.
Räägitakse, et Hiina ostab Aafrikat,
kuid hiinlased võistlevad ka omavahel.
Mitmekesistaksin seda pilti veidi.
Mingit ühtset Hiina poliitikat pole.
Tervikuna see muidugi töötab vastukaaluks USA-le,
kuid Hiina ei pürgi igal sammul USA mõjuvõimu hävitama.
Kas Hiina välispoliitika pole Hiina ettevõtetega sünkroonis?
Üldse mitte. Ettevõtetel on täiesti teised sihid.
Nad taotlevad kasumit, nagu kõik maailma ettevõtted.
Valitsus aga tahab mõjuvõimu.
Ettevõtted investeerivad halbadesse infrastruktuuridesse
lootes kiiret kasumit.
Valitsus tahab välismaale häid infrastruktuure.
Kuigi statistika võib liialdada,
on Hiina majanduskasv kahtlemata 21. saj olulisimaid majandusmuutusi
võimalik, et NSVL kokkuvarisemise kõrval.
Tohutu rahvahulk on vabanenud vaesusest,
infrastruktuur on arenenud,
ja varem suletud Hiina on avanenud maailmakaubandusele.
See kõik on kindel, kui kasvunumbrid oleks ka ebatäpsed.
Mainin veel üht seika, mis on peaaegu poliitiline kommentaar.
Hiina süsteem toimib selle alusel,
et tagatakse paljude rahvasektorite elatustaseme kasvu jätkumine.
Kui selles ebaõnnestutakse,
võib tagajärjeks olla poliitiline ebastabiilsus.
Tulemused peavad seega reaalsed olema,
mitte üksnes statistikaluulud.
Hiina areng on olnud mõjuvõimas mitmes valdkonnas.
Tööstusrevolutsiooni ajal 19. sajandi algul
muutusid USA ja Euroopa maailma majanduselu veduriteks.
Kas Hiina on taastamas oma algset positsiooni?
Nad on lääneriikidele järgi jõudmas,
kuid elatustaseme ja SKP poolest
veel kaugel USAst, Euroopast ja Jaapanist maas.
Kasvuga hiljem alustanud kasvavad tavaliselt kiiremini.
Hiina on selle äärmuslik näide.
Esimesena tööstusriigiks saanud Inglismaa kasvab kõige aeglasemalt.
Sellele järgnenud Euroopa maad tegid seda kiiremini.
Jaapan oli neistki kiirem ja Korea on veel kiirem.
Hiinas on ainulaadsed muutuse mastaabid.
Muutus pole kunagi toimunud nii suure rahvastiku seas
ja nii suurel pindalal.
Viidates teie küsimusele,
teatud trendid on omased kõigile tööstusriikidele.
Demograafilised muutused, linnastumine ja nii edasi.
Kommunistliku ajaloo tõttu on Hiina eriliseks väljakutseks
läänelike kapitalistlike institutsioonide arendamine.
Kõigis Lääne ühiskondades, ka Jaapanis,
on selgelt määratletud institutsioonid,
nagu omandiõigused, pankrotid, kohtud ja õigusriik.
See võimaldab investeerimist.
Selles valdkonnas Hiina alles areneb.
Minagi arvan, et Hiina peab arendama institutsioone.
Hiina suureks väljakutseks
on siiski arendada institutsioonid, mis ka talle endale sobiksid.
Lääneriigid arenesid oma ajaloolises olukorras,
mis oli väga erinev Hiina omast.
Hiina on hiiglaslik riik. Seda võib võrrelda vaid Indiaga.
Hiina ei saa lihtsalt lääneriike matkida.
Nad peavad ka uut arendama, mis esitab väljakutseid.
Kommunistliku partei keskkomitee just arutas seda nädal tagasi.
Professor Pines, kas Hiinat huvitab Lähis-Ida,
ja on neil mingi välispoliitika Lähis-Ida suhtes?
Hiinlased tahavad osta ja müüa.
Hiina ei taha, et Lähis-Idas sõditakse,
kuna see takistab kaubavahetust.
Relvakaubandus muidugi toimib, kuid hiinlaste relvad on halvemad
kui venelaste või ameeriklaste omad.
Ma ei usu, et Hiinat eriti Lähis-Ida poliitika huvitaks.
Hiina uudiseid jälgides olen märganud,
et Hiina peab Lähis-Ida hullumeelseks regiooniks,
kuhu normaalsed inimesed ei lähe.
Konfutsius ütles, et üliinimene ei ela maal, kus valitseb anarhia.
Sellesse probleemregiooni ei tasu seega liiga palju sekkuda.
Professor Jafe,
milliseid barengumustreid esine Iisraeli-Hiina majandussuhetes?
Hiina ja Iisraeli tugevused täiendavad teineteist.
Iisraeli tipptehnoloogial või põllumajandusoskusteabel
võib Hiinas lööki olla.
Iisrael võib omakorda osta Hiinalt
masstoodangut või ehitusprojekte.
Maadevahelisel kaubandusel näivad olevat head võimalused.
Aga kuidas Hiina Iisraelist huvitub?
Mainisite Start-up Nationit ...
See on peamiselt tehnoloogiaga seotud.
Meid külastab iga nädal palju Hiina akadeemikuid.
Ühest kõrgetasemelisest Hiina Ülikoolist saabub grupp.
Koostöövõimalused on tohutud.
Me ei suuda nii suurele vajadusele isegi vastata.
Hiina kõrgharidus ja uuringud arenevad kiiresti.
Ülikoolidesse on tohutult investeeritud.
Seegi loob võimalusi viljakaks koostööks Iisraeliga.
Hiina investeeris 150 milj USD Iisraeli Technioni,
paludes Iisraelil vastav õppeasutus ka Hiinas rajada.
Ma ei saa öelda, et see oleks jäämäe tipp, see on jäämägi ise,
kuid selle osi leidub mujaltki.
Lääne ülikoolid tegutsevad Hiinas juba aktiivselt.
Iisrael on neist maas, kuid see on muutumas.
Kuidas arvate,
et Iisraeli majandusnägemus Hiina suhtes lähitulevikus
või pikemas perspektiivis muutub?
Mis nõu te Iisraelile annaksite?
Nagu juba varem mainiti,
Lääne otsustajate ja ärimeeste hoiak Hiina suhtes
on muutumas. Hiinat tuleb tõsiselt võtta.
See ei tule Põhja-Ameerika asemele, vaid selle kõrvale.
Kaubandusel Hiinaga on suured võimalused.
Ida-Aasia kultuuri peab mõnevõrra siiski tundma.
On raske kujutleda Iisraeli ärimehi miljardile hiinlasele hummust müümas.
Selles mõttes on Ida-Aasia uuringud
ning majandus- või äriõpingud hea kombinatsioon
- Professor Pines?
- Iisraelis on palju inimesi, kes hästi Hiinat tunnevad.
Seda võidakse bilateraalsetes suhetes ära kasutada.
Hiinlasena ütleksin, et see on klassikaline win-win seis.
Koostööst saavad kasu mõlemad riigid.
Nagu Yishai ütles, Iisrael võiks oma eksporti ja importi hajutada.
See tuleks kõigile kasuks. Hakkake kohe tegutsema!
Kas Iisraelgi on Hiina meelest sellises kaoses,
kuhu nad sekkuda ei tahaks?
Hiina ei taha sekkuda Iisraeli ja selle naaberriikide suhetesse.
Neil on muidugi selge seisukoht
palestiinlaste enesemääramisõiguse kohta.
Hiina ei sekku aga Lähis-Ida sõjategevusse.
Nad ei sekku ühessegi araabiamaade revolutsiooni.
Hiina tahab stabiilsust, investeeringuid, koostööd ja raha.
Minu meelest on see hea.
Iisrael tegi hiljuti olulise strateegilise otsuse
Hiina kasuks.
Hiina Panka süüdistati USA kohtus
varade ülekandmises terroristidele.
Iisrael pidi valima ameeriklaste ja hiinlaste vahel.
See toimus paari päeva eest.
Iisrael valis Hiina ega tunnistanud kohtus Hiina vastu.
Iisraeli valitsus otsustas seega ameeriklaste vastu olla,
ja mitte üksnes mingi kohtu vastu,
vaid Senati vabariiklaste enamuse juhi Eric Cantori vastu.
See oli suur usaldusavaldus Hiinale. Iisrael leidis, et see tasub ära.
- Ehk otsustas Netanyahu, et ta polegi vabariiklaste esindaja.
- Võib-olla. Aitäh, prof Pines ja prof Jafe!
Aitäh, Mati! Aitäh vaatajaile! Järgmise korrani! Shalom!
Tõlge: Monika Jaaguri