JERUUSALEMMA STUUDIO
Shalom. Tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
EL kehtestas hiljuti boikotijuhised,
mille järgi katkestatakse kõik suhted
1949. a relvarahujoonte taguste Iisraeli asutustega.
Juhised mõjutavad paljusid Läänekaldal asuvaid ettevõtteid,
organisatsioone ja ülikoole,
kuna need võivad kaotada EList lähtuva rahastuse
ja investeeringud.
Vaatleme täna seda otsust
ning selle mõjusid Iisraeli ja Euroopa Liidu suhetele.
Vestleme ka otsuse põhjustest ja sellest,
kas see motiveerib Iisraeli palestiinlastega rahulepet sõlmima.
Stuudios on Paul Hirschon, välisministeeriumi asepressiesindaja,
ja Pinchas Inbari, kirjanik
ja Jeruusalemma Avalike Suhete Keskuse korrespondent.
Tervitan ka meie analüütikut, Mati Shoshanit!
Küsin teilt mõlemilt otsuse ajastuse kohta.
EL otsustas boikoteerida kõiki 1949. a relvarahujoone taguseid
Iisraeli ettevõtteid ja organisatsioone.
Miks seda otsustati just praegu,
Iisraeli-palestiinlaste rahukõneluste eel?
Hea küsimus.
See toimus samal päeval,
kui teatasime kõneluste alustamisest,
kui palestiinlased sellega lõpuks nõustusid.
Arvan, et põhjuseks on EL'i bürokraatia.
Poliitilisel ja rahvuslikul tasandil ei olda sellest teadlikud.
Otsust ei tehtud üksnes meie selja taga,
vaid nii mõnegi EL'i riigi selja taga.
Otsus oli väga kahjulik.
See juhtus samal päeval rahukõneluste alustamisteatega.
- Olen kõikjalt näinud ja kuulnud,
et otsust on tagant kihutanud palestiinlased.
Nad on ELis agiteerinud,
et muuta eurooplaste arvamusi.
Nad oleks võinud protsessi rahukõneluste tõttu pidurdada,
kuid nad ei teinud seda.
- Kuid EL ei tunnusta neid alasid Iisraeli territooriumiks.
Palestiinlased tahavad neid Palestiina riigile.
Eurooplased on nõus. Kus siis arvamused lahknevad?
Asi on ajastuses.
Nende alade mitte tunnustamine EL poolt erineb boikotist.
Eriti kuna see puudutab suurt hulka palestiinlasi,
kes töötavad Iisraeli tehastes.
See oli poliitiline avaldus, mis tehti valel ajal:
"Need on tulevase Palestiina riigi piirid,
ja meid ei huvita kõneluste tulemus."
- Hr Inbari, mida teie arvate?
- Ajastus polnud teadlikult valitud.
See oli pikk protsess, mis selleks ajaks kulmineerus.
See algas kaua aega tagasi,
kui Euroopa vasakpoliitikud Ramallah't külastasid,
näiteks Moratinus Hispaaniast.
Nemad selle algatuse tegid.
Muidugi on nad nüüd rõõmsad: otsus toetab nende asja.
Teine samm sellel teel
oli Fatah Kongress Petlemmas neli aastat tagasi.
Seal otsustati alustada poliitilist intifadat.
Fatah tegevuspõhimõtetesse lisati Euroopa saadikud,
kes teostaksid intifadat boikoti vormis Euroopas.
Need protsessid kandsid vilja just tol hetkel.
Nad tahtsid alustada tegelikult juba enne USA valimisi.
Obama palus neil oodata, kuni ta tagasi valitakse,
mil ta sai neid taas toetada.
- Ütlesite just, et ajastust ei valitud meelega
rahukõneluste alustamisajaks.
Ometi palus Obama selle valimistejärgsesse aega lükata.
Kas selgitaksite seda veidi?
- Eurooplased tahtsid seda protsessi alustada
enne Obama tagasivalimist.
Obama palus neil oodata, kuni ta tagasi valitakse.
Nad ootasid ja alustasid hiljem. Ongi kõik.
Kui USA välisminister Kerry oma algatuse tegi,
nad ehk ei uskunud sellesse.
Nad olid Kerry peale vihased, kuna too läks Kvartetist mööda.
Nad olid oodanud, kuna Obama palus seda,
siis valiti Obama tagasi ja Kerry tegi oma algatuse.
Miks nad siis USA nõuannet järgisid?
- Ma ei usu, et ajastusega oleks seotud mingi salanõu.
Ma pole midagi kuulnud Obama vastava palve kohta.
Eurooplastel on muidugi omad nägemused,
mis ei ühti tingimata poliitiliste parteidega.
Teatud asjus on nad meiega eriarvamusel.
Rahvusvahelistes suhetes tuleb sellised protsessid teostada
dialoogis teiste osapooltega.
Teeme koostööd Euroopa Liiduga.
Nad on korduvalt öelnud, enne nende juhiste avalikustamist
ja selle järel,
et soovivad Iisraeli osalemist programmis Horisont 2020,
mis on uurimuste investeerimis- ja abirahaprogramm.
Meile ei räägitud millestki.
Hiljem märkasime,
et asja hoiti salajas ka Euroopa poliitešeloni eest.
Asja aeti sõltumatute kanalite kaudu.
See ehk seletab osaliselt ajastust. Asjast ei teatud.
- Kas välisministridki ei teadnud?
- Paljusid välisministreid hämas Brüsseli bürokraatia.
Oleme ühenduses Euroopa Liiduga,
ja alati pole lihtne teada, kellega rääkida,
kas Euroopa Komisjoni või kõigi 28 liikmesriigiga,
valitsuste, välisministrite või mõne valitud riigi grupiga.
Lihtne see pole,
kuid antud juhul seda teemat ei tutvustatud meile.
On võimatu koostada siiraid tegevusjuhiseid
arutamata asjaosalistega praktilisi detaile.
- Saksa välisminister Guido Westerwelle oli hiljuti siin.
Peaminister Netanyahu, president Peres
ja isegi justiitsminister Livni
palusid tal püüda otsust ära muuta.
See jõustub alles 2014.
Kas otsust on tõesti võimalik muuta? Kas Westerwelle üritab seda?
Peetakse arutelusid, kuidas seda teostada.
Juhiseid võib mitmeti tõlgendada ja neid tuleb selgitada.
Hetkel püüavad nad praktikas Iisraeli majandust boikoteerida.
Eurooplased ise ütlesid, et ei taha seda.
Ma ei tea, kas otsust muudetakse,
kuid asi on juhiste tõlgendamises ja teostamises.
On raske teada, kas rääkida kõigi 28 välisministeeriumi,
Euroopa Komisjoni või 3-5 riigi grupiga.
- Tahaksin lisada ühe asja, mida paljud ei tea.
Paljud juhistes mainitud seigad on juba kasutusel.
Kahju ei ole seega nii suur, kui võiks arvata.
Paljud Iisraeli ettevõtted ei ekspordi Juudast ja Samaariast EL-i.
Iisraeli suurettevõtted, nagu Sodastream,
kelle tegevus antud piirkonnas ulatub miljarditesse dollaritesse,
ei ekspordi Juudast ja Samaariast.
- Juhistes öeldakse ...
- Neil, kes tegutsevad antud piirkondades ...
- Kui näiteks Tel Avivi Ülikool taotleb rahastust projektile,
mis teostatakse Tel Avivi rannal,
ei kahtle keegi, et see ei oleks osa Iisraelist.
- Ja see pakub õpetust ka väljaspool piire.
- Aga kui Tel Avivi Ülikooli Arheoloogiainstituut
kaevandab Herodionis, teisel pool rohelist joont,
ei saaTel Avivi Ülikool taotleda rahastust Tel Avivi rannale,
Haifasse ega Jeruusalemma.
Teame, et meil on palestiinlastega vaidlus.
Selleks meil läbirääkimised ongi.
Tülisid ei saa lahendada väljast.
Kunagi pole õnnestunud lahendada konflikti
ilma osapoolte läbirääkimiste ja tüli lahendamiseta.
- Hr Inbari, miks sisaldavad juhised just 1949. a relvarahupiire,
mitte 1967. a jooni,
kuigi EL on korduvalt öelnud,
et nad tunnustaksid Palestiina riiki 1967. a piirides?
1949. a relvarahujoon on teine piir,
mis jätab välja paljud sellised Iisraeli institutsioonid,
mis kuulusid Iisraelile juba enne 1967. a sõda.
Minu meelest on jooned samad, kuid definitsioonid erinevad.
Relvarahujoon ei ole piir, vaid ajutine kokkulepe,
enne kui sõlmtakse leping, mis sõja lõpetab.
Relvarahujoon pole kunagi piir olnud.
Siin Euroopa eksib.
Piire pole korralikult määratletud.
Teine määratlusviga on selles,
et Läänekaldal olevad tehased pole asunduste tehased.
Läänekalda tööstusalad loodi seetõttu,
et suure intifada ajal
ei pääsenud Palestiina töötajad enam Iisraeli,
kuna liikus niivõrd palju Palestiina terroriste.
Et palestiinlastele siiski tööd pakkuda,
kolis Iisrael tööstust neile aladele, et nad saaksid tööl käia.
- Veel kord relvarahujoonest, mis on ajutine piir, kuni ...
- See ei ole piir, vaid joon. - Joon, mis on ...
- See on joon, mille taha armeed sõjas seisma jäid.
- Kas see õhutab Iisraeli
palestiinlastega rahulepet sõlmima,
piiride suhtes kokku leppima
ja vormistama ümber suhteid Euroopa Liiduga?
- Kas tohin küsida ... - Ei.
Meie ja palestiinlaste tüli
on vaid meie ja palestiinlaste vaheline asi.
Kui eurooplased on nii halvad nõuandjad,
ja sekkuvad asjadesse nii viletsalt,
peab Iisrael ütlema: "Kaduge siit!"
Kvartetti, ehk Euroopa ja Venemaa on läbirääkimistel kõrvalseisjad.
Võib-olla nad karistavad nüüd meid, et USA neist mööda läks.
Millegi eest nad meid igal juhul karistavad.
Nad on siiski kõrvalseisjad. Tegelegu Euroopa asjadega.
- Mati? - Piiride kohta veel.
1949. a sündmused ei olnud vaid Iisraeli ja palestiinlaste vahel.
Selles osas on Iisrael ja EL eri meelt.
Relvarahujoones ei lepitud kokku palestiinlastega,
vaid Jordaania Hašemiidi Kuningriigiga.
Peaminister Netanyahu on avaldanud ranget vastuseisu
selle joone riigipiiriks pidamisele,
kuna see oli riigi piir, mis asub nüüd teisel pool Jordanit.
Suurbritannias, kus äsja käisin, on tekkinud suur vaidlus,
kus oli Tony Blair.
Lähis-Ida asemel purjetas tema Vahemerel.
See tekitas viha, kuna näitab,
kuidas Kvartett või EL on täielikult alla andnud.
See on ehk osaliselt seotud Kerry Nobeli rahupreemia taotlusega.
Nende meelest pole õige aeg selles küsimuses tegutseda.
- Tahan naasta EL juhiste juurde.
Üks oluline seik, millest me veel ei rääkinud -
meil on palestiinlastega territoriaalne tüli; see on avalik.
Maailmas on kümneid, kui mitte sadu territoriaaltülisid.
Mitmete suhtes neist on eurooplastel tugevaid arvamusi.
Ma ei mõtle, et eurooplastel poleks rangeid seisukohti siingi.
Kuid see, et nad kehtestavad selliseid juhised ja tegevusviise
vaid ühe territoriaaltüli suhtes, on vähemalt diskrimineerimine.
Ühegi teise territoriaaltüli puhul seda ei tehta.
Miks just siin ja mitte mõnes muu tüli puhul?
- Kas see puudutab vaid Iisraeli? - Jah.
- Aafrikas ja mujalgi on territoriaaltülisid.
- Euroopas ja selle lähialadel on Iisrael ainuke.
- Ühegi teise territoriaaltüli puhul sellist diskrimineerimist ei esine.
- Hr Inbari, küsiksin Iisraeli-EL'i tulevase koostöö kohta Läänekaldal.
Iisrael pole lubanud mingit EL'i kohalolu Läänekaldal.
Kas Iisraeli valitsus on teie meelest õigesti otsustanud?
Iisrael peab midagi tegema. Nad ei saa seda aktsepteerida.
Ehk pole see kõige targem olnud, ma ei tea.
Sellele tagasilöögile tuleb kuidagi reageerida.
See on vähim, mida teha saab.
Siis saavad mõned diplomaadid nautida oma happy hour'it
Jeruusalemma asemel Ramallah's.
- Ma ei usu, et Iisraeli-EL'i koostöö kohta Läänekaldal
veel viimane sõna öeldud oleks.
Tuleb tervikpilti vaadata.
Üks meie põhisihte on lahendada Iisraeli-araablaste konflikt.
See on meie endi huvides.
See tähendab sedagi,
et palestiinlaste seas tuleb arendada kohtusüsteemi,
majandust ja kõigil tasandeil toimivat ühiskonda.
Teatud asju Iisrael teha ei saa.
Vaevalt palestiinlased seda aktsepteeriksid,
kui Iisrael otsustaks nende õppekava üle.
Araabiamaadel võiks koostöö haridussüsteemis lihtsam olla.
Eurooplased saavad selles head tööd teha ja ongi teinud.
Kuid miks nad nõuavad ühelt poolt läbirääkimisi,
kuid samas sunnivad peale teatud kõneluste lõpptulemust.
- Kas nad püüavad aidata vaid lahendusele jõuda,
või on asi selles, et nad istuvad lauda ja ütlevad:
"Seda me ei aktsepteeri. Peate tolles suunas liikuma."
- Kas seetõttu boikoteeritkase projekti Tel Avivi rannal?
See on täpselt see, mille kohta eurooplased on öelnud,
et nad seda teha ei taha.
- Miks see juhtus? - Nad avaldavad Iisraelile survet.
- Ehk sedagi, kuid minu meelest on see seetõttu,
et bürokraadid ei arvestanud Euroopa poliitešeloniga.
Me pole ainsad, kes üllatusid.
Paljude riikide välisministeeriumid on hiljem öelnud,
et nad ei tahtnud seda,
ja otsus ei järginud nende enda programmi.
Euroopas tegutsevad Iisraeli-vastased elemendid.
Nad tegelevad nüüd keeruliste juhistega,
mida ei saa rakendada, rikkumata põhimõtteid,
mille eest eurooplased ise seisnud on.
- Minu meelest kõlab see eurooplaste ettekäänetena.
Kas nad võivad tõesti nii öelda?
Kui nad ei tahtnud sellist otsust,
miks ei tee suurte EL-i riikide välisministeeriumid avaldust:
"See oli oodatust karmim.
Meil on aega asja uuesti arutada.
See pole veel otsustatud."
- Seda pole ju veel otsustatud.
See jõustub alles tuleva aasta jaanuaris.
Praegu arutatakse juhiste tõlgendamise üle.
Eurooplastel on oma seadusandlusprotsess.
Tuleb austada nende reegleid ja kombeid.
Enne jaanuari näeme, milline on lõplik tõlgendus.
Sellest teatatakse avalikult.
- Mati, USAd üllatas EL'i otsus
pärast Kerry teadet läbirääkimiste jätkamise kohta.
Mida sina sellest arvad?
Nagu märganud oleme, on see väga keeruline asi.
Usun, et EL tüdines sellest, et USA kõiges otsustab.
Nagu Inbari ütles, see ilmselt solvas neid.
Eurooplased olid ju pikka aega protsessis osalenud,
nüüd lükati nad aga kõrvale ja Kerry marssis sisse:
"Tulge, me hoolitseme kõige eest!"
- Väidate siis, et rahuprotsessi tagasipääsemiseks
nad kahjustasid rahuprotsessi? Siin on midagi valesti.
- Selles on nii mõndagi valesti.
Esiteks, enne kui midagi sellist tehakse,
oleks pidanud sellest eelnevalt Kerry või Obamaga rääkima.
Nood oleksid öelnud, et ajastus on halvim võimalik.
Iga kasvõi päevagi pressis töötanu teab seda.
Nad oleksid palunud oodata.
- Hr Inbari, minu andmeil on palestiinlased nõudnud,
et Kvartett osaleks kõnelustel.
USA-le valmistab siiski muret Venemaa osalus.
Eurooplaste osalust USA aktsepteeriks.
Mida see tähendab?
- Saeb Erekat läks Moskvasse asja arutama.
Venelased on selleks valmis, kuid ameeriklased mitte.
Eriti nüüd, Süüria kriisi ajal, on see võimatu.
Eurooplased on hetkel Venemaa tõttu mängust väljas.
Tahaksin kommenteerida seda, millest varem rääkisime.
Iisraelil on minu meelest head kaardid, kuid kasutamata.
Esiteks saab Iisraelilt tööd tuhandeid palestiinlasi.
- Ligi 70 000 palestiinlast. - Seda on palju!
Miks Iisrael ei ütle: "Kas tahate, et nad tööta jäävad?
Tore, viime tööstuse tagasi Iisraeli,
ja anname töökohad iisraellastele.
Teie hoolitsege siis 70 000 palestiinlase eest!"
Räägime investeeringutest C-piirkonda.
Tahetakse ju, et Iisrael ses majandusprojektis kaasa lööks.
"No loobuge siis kõigist sanktsioonidest!"
Miks Iisrael ei kasuta oma trumpkaarte?
- Mis te arvate, mis juhtub?
- Ma ei tea. See on rumalus. Ma ei mõista seda.
- Üsna karmilt öeldud. - Ma ei mõista, mis toimub.
- Paul? - Räägime eurooplastega.
Loodetavasti jõuame lahenduseni,
mis on kõigile vastuvõetav.
Tuleb meeles pidada, et meie tegelikuks sihiks
on Iisraeli-araablaste konflikti lõpetamine.
Nelja aasta järel saime araablased taas kõnelustelauda.
Loodetavasti tehakse edusamme. Seda taotlemegi.
- Mati? - Iisrael on raskes olukorras.
Iisrael püüab säilitada oma mainet ja vältida alandamist.
Me ei saa siiski lubada endale EL'iga koostööd mitte teha.
Järgmised kuud tulevad rasked.
- Jälgime, mis toimub, kui saabub 2014. aasta.
Olete selle küsimusega kindlasti kõvasti vaeva näinud.
Aitäh osalemast, Paul ja hr Inbari!
Aitäh, Mati.
Aitäh vaatajaile! Kohtumiseni järgmises saates!
Tõlge: Monika Jaaguri