JERUUSALEMMA STUUDIO
Shalom! Tere tulemast Jeruusalemma stuudiosse!
2011. a alguses tulid egiptlased tänavaile,
nõudes muutust riigi valitsusse.
Meeleavaldused olid osa nn Araabia kevadest.
See sündmustesari on muutnud Lähis-Ida.
Tookord oli rahva vihaobjektiks president Hosni Mubarak,
kes valitses riiki 30 aastat.
Meeleavaldused viisid Mubaraki kukutamise ja vangistamiseni.
Mohammed Morsi juhitud Moslemivennaskond võitis valimised.
Vaid aasta hiljem nõuavad egiptlased taas muutust,
süüdistades Morsit ebademokraatlikus tegevuses
ja võimetuses tasakaalustada Egiptuse heitlikku majandust.
Armeeülem Abdel Fattah al-Sisi vastas rahva soovidele
ja tõukas Morsi võimult.
Sellele on järgnenud pidevad vägivaldsed kokkupõrked
armee ja seda toetava rahva enamuse
ning Moslemivennaskonna vahel.
Kogu riigis kuni Siinaini välja möllab kaootiline veresaun.
Maailm ootab, kuhu see kõik viib.
On raske ennustada Egiptuse tulevikku
ja nende sündmuste tagajärgi Lähis-Idas.
Meil on külas Zvi Mazel,
Iisraeli suursaadik Egiptuses 1990. aastate lõpul,
kes on ka tuntud autor Lähis-Ida teemadel.
Samuti on ta Jeruusalemma Avalike Suhete Keskuse uurija.
- Tere tulemast!
Tervitan ka dr Mordechai Kedari,
kes on Bar-Ilani Ülikooli Lähis-Ida ja Islami Uurimiskeskuse direktor.
- Tere tulemast!
Tere ka TV7 analüütikule Mati Shoshanile!
- Kõigepealt küsimus teile, dr Kedar.
Kuuleme Egiptuse kriisi kohta palju vasturääkivat infot.
Mis seal tegelikult toimub?
- Sõltub sellest, kellelt küsida.
Kui küsida Morsi ja Moslemivennaskonna toetajailt,
ütlevad nad, et valimised ja kogu riik kaaperdati,
demokraatia peatati, armee haaras võimu,
ja on naastud Mubaraki aega.
2011. a jaanuaris alanud Araabia kevadest
pole enam jälgegi.
Kui küsida armee toetajailt, vastavad nad,
et Egiptus on mõistusele tulnud pärast aastast hullust,
kui Moslemivennaskond sai riigis ime läbi põhjendamatult võimu.
"Oleme taastanud Egiptuses normaalse elu."
Vastus sõltub sellest, kellelt küsida.
- Kas olete nõus, härra Mazel?
- Jah. Eriti Euroopas mõistetakse Egiptuse olukorda valesti.
Euroopas on demokraatia ju iseenesestmõistetav.
Seal teavad isegi lapsed, mis demokraatia on.
Euroopas arvatakse, et Lähis-Idas on demokraatia samasugune,
kuid Lähis-Ida demokraatia mõiste on hoopis teistsugune.
Euroopas öeldakse,
et Morsi seaduslikkus põhines valimistel.
Valimised on toimunud, nii et asi selge.
Morsi on seega seaduslik valitseja järgmised 4-5 aastat.
Ometi pole see nii.
Egiptuses on raske ajajärk,
kahe ja poole aasta eest alanud revolutsioon.
Rahvas tõukas armee abiga Mubaraki võimult,
ja pani tema asemel paika Moslemivennaskonna Morsi.
Räägime hiljem, miks just seda tehti.
Aasta pärast märgati siiski,
et ta ehitas demokraatia asemel islamistlikku diktatuuri.
Seepärast tõugati ta armee abiga võimult,
kuna ilma armeeta poleks rahvas seda suutnud.
Õnneks on armee rahva poolel.
Asja tuleb vaadelda Lähis-Ida, mitte Euroopa või USA seisukohast.
- Mati, kas Egiptuse armee on tõesti rahva poolt?
Raporteis räägitakse tänavail toimuvaist verevalamistest.
Zvi kommentaar on huvitav.
Maailm vaatab terminoloogiat valest lähtepunktist.
Enamus ei tea,
et Egiptuses ei kehti sama võimujaotuse idee
kui teistes riikides. Armee tegeleb asjadega,
mis on traditsiooniliselt ministeeriumide käes.
Lääne demokraatias tegeleb armee riigikaitsega välisohu vastu,
mitte siseasjadega.
Võib isegi öelda,
et praegu on Egiptuses kõige puhtam demokraatia.
Rahvas otsustab oma asjade eest ise.
Miljonid lähevad tänavaile meelt avaldama,
oma väärtuste eest võitlema ja valitsuse vastu protesteerima.
- Dr Kedar, raputate pead.
- Demokraatia põhineb kahel asjal.
Esiteks, et vägivald pole seaduslik konfliktilahendusmeetod.
Kõigepealt tuleb välistada vägivald, siis võime rääkida.
Üks demokraatia aluseid on õigusriigi põhimõte,
mille järgi mängu hingeks on seadus.
Ei saa iga päev oma tegevuse õigustuseks uut seadust leiutada.
Egiptus pole veel jõudnud staadiumisse,
kus vägivald pildist täiesti kadunud oleks,
ja valitseks õigusriigi põhimõte.
Kahjuks hinnatakse demokraatiat vaid valimiste põhjal.
Demokraatias on aga muudki: inimõigused,
poliitiline vabadus, võimujaotus, naiste õigused ...
- Vastutustundlik valitsemine ...
- Homode ja vähemuste õigused ...
- Ühtki neist Morsi võimu ajal polnud.
- Sõnavabadus ja usuvabadus.
Kõik need demokraatia valdkonnad
hüljatakse islamistlikus ühiskonnas kas täielikult või osaliselt.
Kui jälgida üksnes valimisi, jääb demokraatia tuum mõistmata.
- Meie meelest pole Egiptuses kunagi demokraatiat olnudki.
- Küsiksin veidi sügavamalt: kui palju islamistlikud ühiskonnad
suudavad tõelist demokraatiat üldse omaks võtta?
- Raske vastata.
- Ikka suudavad, aga see võtab aega.
- Mis te arvate, mis siis saab?
- Lähiaastail jätkub Egiptuses ja mujal Lähis-Idas ebastabiilsus.
Siirdumine diktatuurist demokraatiasse võtab kaua aega,
eriti moslemi- ja araabiamaades. Seda ei saa üleöö teha.
Oluline on veel üks asi: konstitutsioon.
Konstitutsioon on kogu riigi seaduse alus.
Parlament tegutseb selle alusel.
Egiptuses kiideti Morsi loodud põhiseadus heaks
100-liikmelises nõukogus, kellest 70 olid islamistid.
Ülejäänud 30,
koptid ehk kristlased ja liberaalid, boikoteerisid seda.
Lõpptulemus oli islamistlik põhiseadus,
mis ei esinda rahvast.
Seega pole ka põhiseadus seaduslik.
Kolm peamist Egiptuse poliitilist liikumist
moodustasid Opositsiooni Rahvusliku Vabastusrinde.
Need on vasaktiib, liberaalid ja rahvusmeelne paremtiib.
Nad ütlesid Morsile kohe, et see põhiseadus ei kõlba.
Nad palusid seda muuta ja luua erapooletu valitsus.
Ta keeldus.
Opositsiooni ja Morsi vahel kees kogu aeg midagi.
Morsi ei tahtnud näha, mis riigis tegelikult toimus,
kuna ta ehitas islamistlikku diktatuuri.
Kolmas osapool oli armee ja Abdel Fatah al-Sisi.
Ta ütles mitmeid kordi:
"Kutsun presidenti dialoogile poliitilise opositsiooniga.
Seaduslikkus kuulub rahvale."
Sisi ütles seda käesoleval aastal 7 korda.
Morsi vaatas vasakule ja paremale, aga mitte kunagi talle otsa.
Kui aeg küps oli, juhtus, mis pidigi juhtuma.
Kui tohin selle ühe lausega kokku võtta ...
Egiptuses toimunu ei olnud üllatus.
Eurooplastele ja Valgele Majale oli see ehk üllatus.
Võib-olla ka osale meediast.
Egiptust jälginud uurijad teadsid, et midagi juhtub.
- Dr Kedar, EL'i riigid mõistsid Egiptuse armee ja kindral Sisi hukka.
Sama tegi ka president Obama oma kuulsas kõnes.
Millest see johtub? Neil on palju nõunikke,
kes seda iga päev uurivad. Miks nad nii vapustatud olid?
- See on pikk lugu.
11.09.2001 toimunud USA kaksiktorni rünnakust alates
on ameeriklastel olnud kinnisidee, et nad ei meeldi moslemitele.
Ameeriklased tahaksid ju kõigile meeldida.
Nad küsisid paljudel uurijatelt, minult kaasa arvatud,
miks neid vihatakse.
"Kas seepärast, mida teeme, või seepärast, kes me oleme?"
Paljude arvates johtub see sellest, mida nad teevad:
toetavad Mubaraki, Iisraeli ja kõiki neid diktaatoreid.
Ameeriklased arvasid, et võivad oma tegevust muuta.
Nad võivad asuda toetama islamiste, eriti Moslemivennaskonda.
Siis peaksid moslemid neid armastama hakkama.
Nad kukutasid Saddami, et islamistid Iraagis võimule saaksid.
Seepärast palusid nad,
et Sharon lubaks Hamasil 2006. a valimistel osaleda.
See oli taustaks Obama 2009. a Kairo kõnele.
Obama ja Moslemivendade vahel on kaua aega sidemed olnud.
Seepärast toetas USA Hamasi, kui see mõne kuu eest
Süüria palestiinlastele varjupaika palus.
Neile taheti USA rahadega Põhja-Siinaile maju ehitada,
et nad veresauna eest pääseksid.
Ameeriklased oleksid rentinud Egiptuselt Põhja-Siinai.
Kõik oleksid armastanud Ameerikat palestiinlaste päästmise eest
ja Põhja-Siinai Hamasile andmise eest
kokkuleppe alusel Morsiga.
Egiptuse armee sai sellest kuulda ja otsustas Morsist vabaneda.
30. juuni meeleavaldustega tekkis selleks sobiv võimalus.
- Aga Euroopa Liit? - See toetas ameeriklasi.
Mõelge: kui kaua Mubaraki eemaldamine kestis?
Vaid ühe päeva.
Ometi nõuavad ameeriklased siiani Morsi ennistamist.
On möödunud juba pea kaks kuud.
Ikka nõuavad nad Morsi võimu taastamist.
Nad pole temast veel loobunud. - Nad on oma vigadest õppinud.
- Egiptus oli USA Välisministeeriumi islamistliku plaani selgroog.
Ameerika taheti moslemitele meeldivaks muuta,
et nad Ameerikasse džihadiste ei saadaks.
- Olen nõus.
Kahjuks ei mõisteta Ameerikas islami olemust.
Moslemivennaskond ja radikaalne poliitiline islam
pole otseselt Ameerika, vaid demokraatia vastu.
Kuna USA on demokraatia sümbol, siis nad vihkavad seda.
Seda ei mõisteta ei Washingtonis ega Euroopas.
30. juunil ja 3. juulil toimunut
nimetan oma artikleis "korrigeerivaks revolutsiooniks."
Moslemivennaskond oli revolutsiooni eksiteele viinud.
Võiksin loetleda Morsi ja Moslemivennaskonna tegusid,
mida Lääs täielikult ignoreeris.
Ta nimetas moslemivendi haridusministeeriumisse,
kultuuri-, side- ja religiooniministeeriumeisse.
Kõik teised vallandati. Protestiti Morsi vastu.
New York Times, Washington Post pole seda sõnagagi maininud.
Oli ilmselge, kuhu Morsi püüdles.
Ta andis seadusandliku võimu ajutiselt Shurale
ja hakkas kohe ebademokraatlikke seadusi tegema.
Ta jättis kõik võimu endale,
täpselt nagu Põhja-Korea president.
Mubarakil polnud kunagi nii palju võimu kui Morsil.
Seejärel ta muidugi taandus.
Lääne ja Lähis-Ida vahel valitseb vääritimõistmine.
- Tahaksin keskenduda Läänele, mida korraks mainisime.
Lääs pole kunagi jätnud kasutamata võimalust
teha valeoletusi või toetada vale osapoolt
mitte üheski kriisis vähemalt viimased 50 aastat.
See on järjekordne näide sellest.
Ameeriklased on oma vigadest õppinud.
Nad mõistsid, et hülgasid Mubaraki liiga kiiresti.
- Kas nad tõesti mõistsid seda? - Jah, see oli reeturlik.
See oli ilmselge kõigile USA liitlastele.
- Miks nad nüüd vastu on ... - Sest praegu nad ootavad.
- Just seda ma küsingi ... - Ütlen veel midagi ...
Lääneriigid ei nõustu tunnistama äärmusislami tõelist kurjust.
- Olen nõus.
- Nad ei taha uskuda, mida räägitakse.
- See on väga halb. - Selles asi ongi.
- See on kurb.
Nüüd, kui USA võib Süüriat rünnata, mida me veel ei tea,
on Egiptus selle vastu.
Egiptus pole enam USA liitlane ja see on Lähis-Ida tähtsaim riik.
Neil on rahu Iisraeliga, Suessi kanal ja armee.
Olukord on võimatu.
- Dr Kedar, USA toetab Moselmivennaskonda,
ja nõuab tagandatud president Morsi ametisse ennistamist.
Mis Moslemivennaskonnas ja Egiptuses edasi saab,
kui enamik juhte on vahistatud.
Nad sai võimu muidugi valimistel, kuid eriti seetõttu,
et vennaskond oli valimiste eel ainus organiseerunud partei.
Vähemalt enamus arvab nii.
Mida on oodata?
Väidetakse, et nad võitsid valimised,
kuid liigub ka kuulujutte, et tegelikult ei võitnud,
ja võitis hoopis Shafik.
Ameeriklased olevat käskinud Tantawil Morsi võitjaks teha,
sest tahtsid võimule Moslemivennaskonda.
- Kas usute seda ka ise? - Lähis-Idas on kõik võimalik.
- Selle kohta on veelgi infot.
- Morsi erineb Mubarakist.
Mubarakil oli kolm toetajat: tema naine ja kaks poega.
Morsil aga 20-30 miljonit toetajat,
kes on valmis tänavaile tormama ja hüüdma:
"Lunastame sind oma vere ja hingega!"
Lisaks toetavad neid erinevad džihadistlikud äärmusrühmitused.
Need võivad muuta Egiptuse teiseks Iraagiks,
kui nad märkavad end ummikus olevat,
ja Moslemivennaskond võimule ei naase.
Liibüa piir on täiesti avatud. Sealt pääseb liikuma mida tahes.
Liibüa on relvi täis.
Sudaani piir on mitmest kohast lahti. Siinai on teine relvaladu.
Armee juba leidis veoauto 19 raketiga.
Lisaks Eilatile võib rakette ka Kairosse tulistada.
Kui nood džihadistid otsustavad, kui nad seda juba teinud pole,
muuta ka Egiptuse Jihadlandiks, on nad selleks võimelised.
Nad võivad oodata nädala, paar, või kasvõi aasta.
Koraan ütleb, et Allah on kannatlikega.
Nad on kannatlikud, eriti Siinai beduiinid.
Nad võivad oodata midagi kuid, ja teha siis, mida tahavad.
Siis tuletavad nad meelde, et Morsi kõrvaldati ebaseaduslikult.
- Shoshani, millised on strateegilisest seisukohast
Iisraeli suurimad sõjalised väljakutsed
lisaks Egiptuse raskele olukorrale?
- Asjatundmatud ei tea,
et Iisrael on püüdnud Egiptusega rahu säilitada,
andes neile luureinfot
ja lubades rahuleppe rikkumisi,
näiteks relvade ja soomukite lubatud määra ületamist Siinail.
Seda kõike selleks, et nad meie piiridest eemale hoiaksid.
Iisrael teab, et terror liigub Siinailt Gazasse.
See mõjutab otseselt ka Iisraeli, nii et seda püütakse vältida.
Seepärast toetab Iisrael sõjas terrorismiga Egiptuse armeed,
et see meie territooriumilt eemale hoiaks.
- Suursaadik Mazel,
millist sõjalist koostööd Iisrael ja Egiptus hetkel teevad?
Oleme kuulnud ametnike salajastest kohtumistest.
Kas ollakse teel valesse suunda,
või on lootust kaitsta Iisraeli huve?
- Mõlemal riigil on lootust.
Iisraeli ja Egiptuse suhted on olnud rahulikud.
Alates 1979. a on kahe riigi armeede suhted
ja luureagentuuride suhted olnud väga head.
Mõlemad armeed mõistsid sõja ohte.
Nad on teinud koostööd.
Armeejuhid kohtuvad tihti.
Nad helistavad üksteisele.
Nad arutavad asju ja teevad koostööd kõiges,
eriti terrorismivastases võitluses
ning Siinai ja Gaza sündmustes.
See selgitab, miks säilis Iisraeli-Egiptuse vahel rahu
isegi Moslemivennaskonna ajal.
See on säilinud tänu armeedele. Morsi ju Iisraeli ei tunnustanud.
Ta ei tahtnud sõna Iisrael isegi suhu võtta.
- Ta kasutas tavaliselt nimetust "sionistlik rezhiim."
- Ta ei rääkinud Iisraelist üldse. Ta vältis kogu teemat.
Ta ei rääkinud isegi "sionistlikust rezhiimist."
Enne presidendiks saamist rääkis ta sellest küll väga halvasti.
Ta õhutas juudi rahvast hävitama.
See on Moslemivennaskonna ideoloogia.
Egiptuse armee hoidis teda loobumast rahust Iisraeliga.
Nüüd on olukord palju parem,
kuna maad valitseb ajutise valitsuse abil armee.
Loodan, et see protsess jätkub.
Selle tulemusel moodustatakse mingisugune tsiviilvalitsus.
Iisraeli seisukohast on olukord praegu parem
kui veel mõne nädala eest.
- Dr Kedar?
- Suursaadik Mazeli kirjeldatud pilt on õige.
Kui egiptlased peaksid aga lähitulevikus,
ehk mõne kuu pärast nägema, et armee tahab võimule jääda,
ja luua uue Mubarakistani, hülgavad nad armee.
See on liberaalide ja armee lühiajaline embus,
mille eesmärgiks on takistada islamistide võimulepääs.
Siiski pole see abielu, vaid ajutine kooselu.
- Mõtlete siis, et sõna 'Iisrael' ei aktsepteerita?
- See pole Iisraeliga kuidagi seotud.
Iisraelil pole Egiptuse siseasjadega mingit pistmist.
Iisrael on vaid kuskil taustal.
Egiptust veavad praegu kolm hobust:
islamistid ehk moslemivennad, salafistid ja nii edasi,
teiseks liberaalid ja kolmandaks armee.
Nüüd on kaks ühe vastu liitunud.
Siiski ei unusta nad oma erimeelsusi riigi olemuse suhtes.
Liberaalid tahavad demokraatiat ja vabadust,
armee tahab aga Mubaraki stiilis valitseda.
Kokkupõrkevõimalus on nendegi vahel.
- Lühidalt, mida võime oodata?
- Võtab aastaid,
enne kui Egiptuses moodustub nii stabiilne rezhiim,
et sellele võib pikemas perspektiivis loota.
- Suursaadik Mazel, üks lause, aeg on otsakorral.
- Nasseri ja Mubaraki aeg on möödas. Nemad enam ei naase.
Egiptlased ei aktsepteeri enam sõjaväediktatuuri.
Tsiviilvalitsuse moodustamiseks on antud 9 kuud.
See on problemaatiline,
kuna Egiptuses pole üht suurt liberaalide parteid,
mis enamuse saaks. See raskendab lähikuudel asju.
- Suursaadik Mazel, dr Kedar, aitäh saates osalemast!
Aitäh sullegi, Mati!
See oli põnev teema. Peagi näeme, mis juhtub.
Aitäh ka vaatajaile! Kohtumiseni järgmisel korral!
Tõlge: Monika Jaaguri