JERUUSALEMMA STUUDIO
Shalom ja tere tulemast Jeruusalemma stuudiosse!
Palestiina omavalitsus on palestiinlaste valitsusorgan.
Selle ajalugu ulatub 1974. aastasse, kui Araabia Liiga tunnustas PLO
palestiinlaste ainsaks esindajaks.
1993. tunnustasid Iisrael ja USA PLO palestiinlaste legaalseks esindajaks.
Sellest peale on PO vastutanud palestiinlaste saatuse eest.
Pärast 2006. a valimisi aeti PO Gazast välja
ja sellest peale valitseb seal Hamas.
2011. a septembris tunnistati PO ÜRO vaatlejariigiks kampaania osana,
millega palestiinlased püüavad jõuda riigi staatuseni
ilma Iisraeliga kokku leppimata, nagu nõuavad Oslo lepingud.
PO legitiimsuses on hakatud kahtlema,
kuna nad pole kõnelustel Iisraeliga edasi liikunud,
nad kaotasid kontrolli Gaza üle
ja pole suutnud rajada elujõulist valitsust ja majandust.
Meil on külas PLO nõunik Xavier Abu Eid,
ning IDC Herzliya ja Heebrea Ülikooli lektor
professor Avraham Diskin. Tere tulemast! - Aitäh kutsumast!
- Tere tulemast ka TV7 analüütikule Mati Shoshanile.
Küsin kõigepealt teilt, hr Abu Eid.
Mis on PLO ja mille eest see praktikas vastutab?
- PLO on palestiinlaste ainus legitiimne esindaja.
See rajati 60. aastail. See pole poliitiline partei.
Sinna kuulub mitmeid Palestiina parteisid ja ühendusi,
kuid kunagi ka sõjalisi rühmitusi.
1993. a tunnustasid palestiinlased Iisraeli
ja loobusid sõjalisest võitlusest.
PLO jäi ainsaks ametlikuks esindajaks.
PO rajati 1994 viieks aastaks Oslo lepingu täidesaatmiseks.
PO pidi eksisteerima vaid 5 aastat,
et luua institutsioonid Palestiina riigi jaoks.
- Raske küsimus teile, prof Diskin.
Mis on olulisim takistus ...
- Rasked küsimused tuleks talle esitada.
- Mis on rahukõneluste peamiseks takistuseks?
- Takistusi on kaks. Esimene on see,
et araabiamaades ja moslemite seas valitseva üldise uskumuse järgi
pole Iisraelil õigust eksisteerida.
Ma ei väida, et see on PLO juhtkonna praegune seisukoht.
Mõned selle praegustest juhtidest on mõõdukamad kui kunagi varem.
Ometi eksisteerib atmosfäär,
kus Iisraeli peetakse kolonialistiks,
kes röövis araablastelt maa jne.
Seepärast, isegi kui Iisraeliga sõlmitaksegi mingi leping,
ei tohiks Iisraeli siiski eksisteerida.
See polevat õigustatud.
See on peamine probleem. See on muidugi nonsenss,
kuid selline on atmosfäär araablaste enamuse
ja ka palestiinlaste seas.
Teiseks takistuseks on see, et tänane PO pole piisavalt tugev
asjade läbiviimiseks.
Tänapäeval on head kavatsused paremad kui varem.
Mõned juhid on vägagi mõõdukad.
Samas lasub neil surve,
et nad ei tohiks läbi rääkida kellegagi,
kel pole isegi õigust eksisteerida.
Nende taga on ka äärmuselemendid.
Araabia Liiga rajas PLO poliitilise organisatsioonina 1964.
60. aastate lõpul sattus see sõjaliste terrorirühmituste kätte,
mis asju siiamaale mõjutab.
Siis on veel islamistlik äärmusrühmitus Hamas.
See on populaarne ka Läänekaldal, mitte üksnes Gazas.
Need ongi takistused.
- Kas olete nõus, hr Abu Eid?
Mis on teie meelest läbirääkimiste olulisim takistus?
- Vastus kõlas nagu Palestiina okupeeriks Iisraeli, mitte vastupidi.
1988. a tegi PLO valusa järeleandmise
ja tunnustas Iisraeli 78%-l ajaloolise Palestiina aladest.
Lisaks loodi 2002. a Araabia Liiga rahualgatus, mis ütleb selgelt,
et kui Iisrael taandub 1967. a piiridele,
ehk 22%-le ajaloolisest Palestiinast,
ning muidugi annab Golani Süüriale ja Sheba Farmsi Liibanonile,
muudaks see võimalikuks Palestiina riigi pealinnaga Jeruusalem
ja palestiina põgenike teema lahendamise
ÜRO resolutsiooni 194 alusel,
ja 57 araabia- ja moslemiriiki, ka kõik islamimaade organisatsioonid
normaliseeriksid suhted Iisraeliga.
Kuigi tegime 1988. a valusa kompromissi,
olime näinud 20 aastat, kuidas Iisrael kasutab rahuprotsessi
asundustegevuse laiendamiseks, mis on sõjakuritegu.
Tsiviilelanike kolimine okupeeritud alale on sõjakuritegu.
1993. a oli asunikke alla 200 000, täna on neid üle 500 000.
Paljud küsivad, kuidas saab kahe riigi lahendust ellu viia,
kui tuleb välja kolida pool miljonit asunikku?
Meil on meeles, mis juhtus Gazas, kust tuli evakueerida 6000 inimest.
Peamine takistus on see, et palestiinlased ja iisraellased
mõtlevad rahuprotsessist erinevalt.
Meile tähendab see Iisraeli okupatsiooni lõpetamist,
me õiguste taastamist, ja suhete normaliseerimist,
kaht riiki 1967. a piirides, rahu ja julgeolekut.
Iisraelile tähendab rahuprotsess okupatsiooni kasvamise varjamist,
nii et Palestiina riigi loomine muutub võimatuks;
palestiinlased saavad midagi, aga see ei lõpeta okupatsiooni.
- Olen sama meelt selles osas,
et kahe riigi lahendus ei näi hetkel võimalikuna.
Üheks põhjuseks on see, et kumbki pole tegelikult huvitatud
kokkuleppe sõlmimisest.
Ma ei tea, kas see lähtub rahva või juhtkonna tasandilt.
Juba mõnda aega on osapooled püüdnud protsessi pigem venitada
kui seda edendada.
See johtub paljuski sellest, et osapooled ei usalda teineteist.
Lepinguid ei saa sõlmida ilma usalduseta.
Mis puudutab rahvusvahelist õigust,
teavad kõik, et see on äärmiselt vastuoluline teema.
Igaüks tõlgendab seda omamoodi.
Tõde on selles, et kumbki ei liigu rahuleppe suunas.
Kahe rigii lahendus pole hetkel võimalik.
Peamine põhjus on selles, et pole üht Palestiina esindajat.
Neid pole isegi kaks.
PLO ja PO esindavad osa Läänekalda rahvast,
ehk kuuendikku. Gazas on Hamas.
Ja kuidas jääb palestiinlastega
väljaspool "ajaloolist Palestiinat" või Iisraeli?
Kes esindab põgenikke?
- PLO'l on Palestiinlaste Rahvuslik Kongress,
ehk palestiinlaste parlament, mis esindab kõiki palestiinlasi.
Ka siseriiklikel leppimiskõnelustel aktsepteeris Hamas PLO'd
ainsa legitiimse palestiinlaste esindajana.
PLO'l on mandaat läbi rääkida. Hamas juhtis vaid tähelepanu,
et kui leping on sõlmitud, kõnelevad nad selle sisu üle.
Hamasi juhi Mashaali kõned on rahule lähemal,
kui mõnede Iisraeli ministrite omad.
Bennett ütleb, et kahe riigi lahendust ei tule,
ja teise sõnul tuleb "Juudasse ja Samaariasse" kolida miljon juuti,
ehk asunikke okupeeritud Palestiinasse.
- Aga kui Iisrael peataks asunduste ehitamise,
kas PLO ja PO hakkaksid läbirääkimisi pidama?
- Muidugi. Küsimus pole eeltingimustes, nagu Iisrael väidab.
Nagu ütlesin, Palestiina omavalitsus pidi eksisteerima vaid 5 aastat.
See oli Oslo vaheleping.
Miks see on eksisteerinud 20 aastat?
Kuna Iisrael pole täitnud oma kohustusi.
Mõtteka rahuprotsessi jaoks vajame kaht asja:
varem kokkulepitut, ka asundustegevuse külmutamist,
ja teiseks konkreetseid tähtaegu.
Iisraeli valitsus ei nõustu 2 riigi lahendusega 67. a piirides.
- Professor Diskin, kas olete nõus,
et Iisrael poliitiliselt sellega ei soostu.
- Esiteks ütleksin, et hr Abu Eid on hea kõneleja.
Siiski on enamik kuuldust vale.
Sel pole mingit tegemist reaalsusega.
Mainin mõningaid asju,
kuid kõigist rääkimine võtaks kogu saateaja.
Juba enne PLO kaaperdamist terrorirühmituste poolt,
oli sel algusest peale vaid üks siht:
Iisraeli kaotamine kaardilt. Seda võib lugeda PLO põhikirjast.
Nad väidavad, et seda on muudetud,
ja nad ei taha Iisraeli hävitada.
Keegi pole siiski näinud ümbertehtud dokumenti.
Oleme kuulnud vaid lööklauseid, nagu nüüdki.
- Andestust ... - Kas ma saaksin lõpuni rääkida?
"Okupeeritud Palestiina."
Üllatuslikult polnud Iisraeli riigi rajamiseni 1. sajandil
olgu siis nimega Palestiina või Iisrael,
siin ühtki iseseisvat riiki.
Seda on okupeerinud mitmed impeeriumid,
alates roomlastest ja lõpetades türklastega.
Siin pole kunagi olnud Palestiina riiki.
1967. aastast alates olen toetanud kahe riigi lahendust.
Oleksin isiklikult valmis igasugusteks järeleandmisteks,
et seda saavutada.
Selle üle tuleb siiski faktide põhjal läbi rääkida.
Küsisite Abu Eidilt asunduste külmutamise kohta.
Iisraeli eelmine valitsus oli esimene,
kellel asunduste ehitus külmutada paluti.
Ehitus külmutati 10 kuuks,
ja palestiinlased ei tulnud ikkagi läbirääkimiste lauda.
Palestiinlastele tehti kaks heldet pakkumist
Palestiina riigi rajamiseks.
- Kohtumisi siiski oli. - Oli, kuid tulemusi polnud.
- Rääkige, mida palestiinlastele pakuti.
- Veel asunduste kohta:
kogu idee Palestiina riigst,
mille territooriumil tohiks elada ühtki juuti,
mis on siiski juudi rahva häll, Juuda ja Samaaria,
kuhu meie tahame iseseisvat Palestiina riiki.
Kuid sinna ei taheta ühtki juuti.
Ometi tuleb Palestiina põgenikke vastu võtta Iisraeli.
Kogu Läänekaldal,
sest Gazast Iisrael juba tõi juudid ühepoolselt ära,
kuid asundused moodustavad Läänekaldast vaid 3%.
Küsimus on siis sümbolites ja lööklausetes,
mitte millestki suuremast.
- Kas tahate kommenteerida, Abu Eid?
- Oleme ÜROs tunnustatud riik.
Resolutsioon räägib selgelt kahest riigist 1967. a piirides.
PLO on võidelnud selle eest 25 aastat.
Asi pole selles, kas palestiinlased tunnustavad Iisraeli.
- Dokumentides on selgelt näha Iisraeli hävitamise siht.
- Jah, võib-olla ÜRO oli segaduses uimastite või alkoholi mõjul.
- Rahu on ilus sõna, kuid vaata ajalugu või dokumente ...
- Ma ei taha rahu, vaid õiglust.
- Olete kindlasti hea inimene, ja tahan teiega rahu,
ja teha järeleandmisi, kuid peate jääma faktide juurde,
mitte välja mõtlema lööklauseid propagandasõja võitmiseks.
Vabandan, ma rohkem ei katkesta teid.
- Veetsime hiljuti 65. Nakba päeva, kui Iisrael hävitas
praeguse Iisraeli riigi sees 418 palestiinlaste küla.
See ei paistnud tookord, 1948. a, väga rahumeelne.
- Kes seda sõda alustas?
Lööklaused on väga toredad.
- Siin oli ÜRO lepitaja ...
- Olen nii vana, et mul on meeles lööklause:
"Visake juudid merre!"
- 50 000 palestiinlast visati merre.
- Sellest ma pole midagi kuulnud. - Nad on Liibanonis ja Egiptuses.
PLO'l on olnud 25 aastat selge plaan:
kaks riiki 1967. a piirides.
Läksime eelmisel aastal ÜROsse seda plaani ajama.
On muide suur vahe, kas juudid elavad Palestiina riigis,
ja juute ju elab juba Ramallah's ja Nabluses,
või asustavad kolonialistid Palestiina riiki
palestiinlastelt varastatud maadega,
mis puhul okupeeritud Palestiinas kehtib segregatsioonipraktika.
Siin on suur vahe.
Minu majas Ramallah's elab üks juudi naine.
See pole probleem, et Palestiinas elab juute,
kuid Palestiina ei aktsepteeri kolonialistlikke asunikke.
- Lõpetame selle teema ja liigume järgmise küsimuse juurde.
Iisrael nõuab, et Palestiina juhtkond tunnustaks Iisraeli juudiriigina.
Mis selle nõudmise all mõeldakse?
- See pole päris nii. Praeguse parempoolse valitsuse all,
või eelmise valituse all, mis oli parempoolne,
palub Iisrael läbirääkimisi ilma eeltingimusteta.
Protsessi lõpetuseks siiski,
nagu Netanyahu 2009. a juunis ütles,
ta oli muide esimene Likudi juht, kes seda ütles,
et taotleb kahe riigi lahendust,
kuid soovib lõplikku kokkulepet julgeolekugarantiidega,
kus protsessi lõpuks, mitte eeltingimusena,
tunnustaksid araablased Iisraeli kui juudiriiki.
Muidugi oleks seal suur, kõigi õigustega araablaste vähemus.
Aga nagu meiegi tunnustaksime Palestiina riigi araabiariigiks
ja palestiinlaste riigiks.
Loodetavasti saaksid juudid seal siiski elada.
Eeltingimusi seega pole.
Sellele pole reageeritud.
Iisraeli pakkumised lükatakse tagasi
ja kasutatakse fakte moonutavaid lööklauseid.
"Iisrael hävitas Palestiina," ja nii edasi.
Kuidas sõda 1948. a puhkes?
Kõik need lööklaused ...
Mul on kahju, tundute kena inimesena,
ja teete suurepäraselt oma tööd,
kuid kui te tõesti Netanyahuga rahu tahate,
ei vaja te lööklauseid ja propagandasõja võitmist väidetega,
millel pole mingit pistmist reaalsusega.
Peate tulema puhaste kätega ja aktsepteerima reaalsust,
siis saategi Palestiina riigi.
Ja usun, et saate ka Ida-Jeruusalemma oma pealinnaks.
Kui tahate võita propagandasõda,
olete selleks kindlasti suutelised, kuid oma riiki te niimoodi ei saa.
- Kas usute, et Ida-Jeruusalem Palestiina pealinnana
on elujõuline alternatiiv?
- See sõltub piiridest ja paljustki muust.
Briti mandaadi valitsus muide määratles Jeruusalemma piirid
kahel korral.
Hiljem tegid seda jordaanlased ja iisraellased.
See on semantika, see on läbirääkimiste küsimus.
Toon selle tegelikkuse kohta ühe näite.
1948. a, mida meie nimetame Iseseisvussõjaks ja nemad Nakbaks,
mis oli tõesti nende seisukohast nende endi tõttu katastroof,
1948. -1967. aastani oli Jeruusalemma rahvastik ühesuurune.
Seal elas ca 70 000 araablast.
Pärast seda, kui "julmad iisraellased selle okupeerisid",
kasvas araablaste arv Jeruusalemmas ligi 300 000ni.
Nende inimeste valitsemine pole Iisraeli huvides.
Tahaksin avatud piire, mida kõik võiksid vabalt ületada.
See pole Iisraeli huvides.
- Aeg on otsakorral. Naaseksin teie juurde, hr Abu Eid.
Mitte miski ilmselt ei muuda palestiinlaste nõudmist
Ida-Jeruusalemma suhtes Palestiina pealinnana.
Aga mis probleem on Iisraeli nimetamisega juudiriigiks?
- Minu meelest juba tunnustasime Iisraeli 25 aasta eest.
Probleemiks on hoopis Iisraeli tunnustus Palestiinale
kahe riigi lahenduse saavutamiseks.
Iisraeli riigis elab 1,5 miljonit palestiinlast.
Me ei esinda neid, neil on Iisraeli kodanikena oma esindus.
Iisegi USA on öelnud, et Iisraelis käib palestiinlaste suhtes
institutsionaalne diskrimineerimine.
Meid ei huvita liitumine sionistliku liikumisega.
Oleme valmis tegema rahu kahe riigi lahenduse põhjal.
Ida-Jeruusalemma küsimus on minu meelest selge:
seal on ruumi kahele pealinnale avatud jagatud linnana.
Asi pole selles, kas palestiinlased pääsevad Ida-Jeruusalemma,
vaid selle avatuses kõigile usunditele.
- Kas saaksin seda kommenteerida ja tuua arutelu praegusesse hetke?
Mõlemapoolne usalduse puudumine on üks tähtsamaid küsimusi.
Mõlema valitsuse tegevuses võib näha,
et nad ei räägi teineteisele, vaid teineteisest üle.
Põhjus on selles, et nad ei usu teineteise juttu.
Iisraellased ütlevad tihti: Tänu taevale,
et Oslo leping kuhugi ei jõudnud, kuna mis oleks saanud,
kui oleksime loovutanud veel enam, kui juba loovutasime.
- Oleks rahu. - Kuula.
Iisraeli poliitikud, nagu Bennett, on pannud ette,
et olgu, jätame riigi selliseks nagu see on,
hoidku kumbki endale, mis neil on, ja lõpetame läbirääkimised.
Võib-olla 25 aasta pärast suudame asja arutada.
See räägib suurest usalduse puudsest.
Nii Iisraeli kui palestiinlaste haridussüsteemid,
poliitiline debatt ja meedia levitavad viha ja rassismi.
- Ma ei ole nõus. See on tõsi palestiinlaste poolel.
Vaadake, mida raamatud räägivad.
- See on tõsi, kuid ma ei räägi raamatuist.
- Ma tunnen õpikuid,
mida Palestiina omavalitsus õpetamiseks kasutab.
- Prof Diskin, see on täiesti teine teema.
- Mati, kas lõpetaksid mõttekäigu?
- Osapooled peaksid alustama sarja sammudega,
mis ehitaksid usaldust.
See võiks toimuda palestiinlaste haridussüsteemis,
või Iisraeli poliitilises arutelus.
See peab kuskilt algama.
- Professor Diskin, aeg saab kohe otsa,
kas usute rahu võimalikkusse praeguse tegelikkuse juures?
- Mainin sellega seoses üht asja.
Iisraelis tehakse rahuprotsessi kohta arvamusküsitlusi.
Need on näidanud järjepidevalt,
et ca 70% iisraellastest on kõneluste poolt
PO ja PLOga Palestiina riigi rajamiseks.
Seda toetavad muide 70%-liselt ka "asunikud"
ja paremerakondade toetajad.
See protsent on olnud sama juba kakskümmend aastat.
Samas ei usu 70% iisraellastest rahu võimalikkusse.
Loodan, et ma eksin, kuid ilmselt enamik neist,
kes toetavad kõnelusi ja Palestiina riiki,
ja 98-99% Läänekalda juutidest usub,
et rahu takistuseks on need, kes õpetavad vihkama
ja ülistavad Palestiina poolel terrorismi.
- Meil on veel 30 sekundit aega.
Kas usute, et rahukõnelused on võimalikud?
- Kõik on võimalik.
Iisrael rikub 61 ÜRO resolutsiooni
ja iga rahvusvahelist lepingut,
kuna väidab, et rahvastiku ümberkolimine pole sõjakuritegu.
See on olnud probleemiks viimased 46 aastat.
- Kas rahu on siis praeguses olukorras võimalik?
- Enne püsiva rahu võimalikkust vajame õiglust.
- Aitäh, hr Abu Eid, ja professor Diskin!
- Olen vähem lootusrikas kui enne seda saadet,
kui loodan siiski endiselt rahule. - Teate meie asju ilmselt paremini.
- Aitäh, Mati. See oli huvitav vestlus,
oleksime võinud jätkata tunde.
Aitäh vaatajaile! Head õhtu jätku! Järgmise korrani!
Tõlge: Monika Jaaguri