JERUUSALEMMA STUUDIO
Shalom ja tere tulemast Jeruusalemma Studiosse!
Iisraeli valimistest on möödas kaks kuud.
Peaminister Netanyahu on pidanud koalitsioonikõnelusi
erinevate parteidega.
Pärast 45-päevaseid kõnelusi on koalitsioon lõpuks moodustatud
ja ministriportfellid välja jagatud.
Täna selgitame uue valitsuse koosseisu
ja mõtleme tulevikule.
Külas on professor Avraham Diskin
IDC Herzlia riigideaduse osakonnast ja Heebrea Ülikoolist,
ja dr Shlomo Egoz, Iisraeli poliitikaekspert.
Tere tulemast!
Tervitan ka TV7 analüütikut Mati Shoshanit!
- Mati, kes on uued poliitikud Iisraeli valitsuses?
- See on pikk küsimus ja jagan selle osadeks.
Esiteks on see koalitsioon uus mitmel moel.
Huvitavaim on see, et seal pole ortodokside parteisid.
Seal on Likud-Beitenu, ehk Netanyahu ja Liebermani liit,
Yair Lapidi Yesh Atid, ehk "On Tulevik",
Tzipi Livni Liikumine ja Naftali Bennetti Juudi Kodu.
Neile kuulub 68 kohta Knesseti 120 kohast.
Ultraortodokside parteisid pole, kuigi nad on kuulunud
pea kõikidesse parempoolsetesse valitsustesse
alates 1970. aastate lõpust, kui võimule tuli Begin.
Teine huvitav seik on valitsuse olulisimad ministrid.
Paljud neist ei kuulu juhtparteisse.
Rahandusministeerium on Yair Lapidi käes.
Töö- ja elatusministeerium kuulub Naftali Bennettile.
Livni on justiitsminister. See on huvitav,
kuna suur osa võimust pole juhtpartei käes.
Lisaks pole juhtpartei käes mitmed Knesseti komisjonid,
näiteks rahanduskomisjon.
Selline koosseis tõotab draamat.
Bibi käes pole enam mitmeid ohje,
kui ta püüab koalitsioonis korda hoida.
Lõpuks - paljud ministrid on teatanud soovist
Netanyahust välja vahetada. See on mässumeelne koalitsioon.
Põhiparteide juhid tahavad praegust peaministrit välja vahetada.
Koalitsioon on huvitav. Parandage mind, kui eksin.
- Tahan mainida, et Sharoni teises valitsuses 2003. aastal
ei olnud samuti ultraortodokse.
- Valimisperioodi keskel see siiski muutus täielikult.
- Täpselt. Inimesed on unustanud, et pärast seda
on ultraortodokside ja sekulaarsete suhted muutunud.
- Professor Diskin, kuulsime uute ministrite nimekirja.
Yair Lapidi nimetamist rahandusministriks on kritiseeritud.
Kas ta saab oma uues väljakutseterohkes töös hakkama,
kui eelarvepuudujääk on 8 miljardit eurot?
- Iisraelis pole enamik rahandusministreid olnud
professionaalsed ökonomistid. Selles pole midagi uut.
- Me pole tehnokraatia.
- Ja sellest hoolimata on Iisraeli majandusel hästi läinud.
Üldiselt võttes on Iisraeli majandus väga kiiresti kasvanud.
Viimane rahandusminister oli hariduselt filosoof.
Globaalsete majandusprobleemide valguses on Iisraelis olnud
suhteliselt madal inflatsioon ja töötuse tase.
See ei sõltu niisiis isikust.
Kahtlemata on majanduslikke väljakutseid:
puudujääk, globaalne kriis, kaubandus probleemsete riikidega,
nende seas mitmed rasked Euroopa riigid.
Väljakutsed on suured, kuid ma ei pea kogemust oluliseks.
Saame näha.
Majandusega seotud haridus on peaministril.
Ta teeb rahandusministriga kindlasti koostööd.
- Kas olete sama meelt, dr Egoz?
- Mis puutub Lapidi rahandusministriametisse,
siis paljud rahandusministrid pole olnud majanduseksperdid,
kuid Lapid on lisaks ka uus poliitik.
Tal puudub ka poliitikakogemus.
See võib probleeme tekitada. Peamine mure on muidugi puudujääk.
Lapid oli keskklassi kandidaat,
mistõttu keskklass on väga rahutu,
kui ei püüta vähendada puudujääki rikaste maksude tõstmisega,
mida ma ei usu,
kuna Lapidi, Benneti ja Netanyahu majandusideoloogiad on sarnased.
Keskklass peab raskeid makse maksma.
Seepärast Lapid kahtleski selle portfelli vastuvõtmisel,
kuna see võib järgmistel valimistel talle kahjulikuks osutuda.
- Tahaksin sellele juurde lisada ja asja vaatajaile seletada.
On ainulaadne, et rahandusasjade eest vastutajal
on peaministriga halvad suhted.
Netanyahu ja eelmine rahandusminister Steinitz olid lähedased.
Steinitz võttis pidevalt enda kanda poliitilist survet Netanyahu heaks.
Nüüd on olukord teine.
Netanyahul on poliitilised motiivid põhjustada Lapidi läbikukkumist.
Nagu mainisite, nõustus Lapid ametiga vastumeelselt.
Muidugi, kuna ta kartis.
Kui peaminister saab kasu rahandusministri läbikukkumisest,
ja samas väidab Netanyahu end tugevaks juhiks ja finantseksperdiks,
tahaksin ma näha, kuidas see dünaamika töötab.
- Pean ütlema, et ma ei nõustu sellega.
Iisraeli valitsuses on neli juhtivat positsiooni:
peaminister, kaitseminister, välisminister ja rahandusminister.
Peaministri parteil Likudil valimistel kõige paremini ei läinud.
Nad said välisministri parteiga kokku vaid 31 kohta.
Netanyahu sai vaid 20 kohta 120st.
Nii pole ametite jagamine lihtne.
Välisministri ja peaministri ametid olid juba hõivatud,
ning kaitseminister on ehk kaitseasjus kogenuim isik:
endine peastaabi ülem Likudist.
Nii et kui Lapidile, kelle partei on koalitsioonis
19 kohaga teisel kohal, taheti anda olulist positsiooni,
oli ainus võimalus rahandusminister,
mida Lapid ei tahtnud, kuna ta teab oma nõrkusi.
Kuid see oli ainus alternatiiv ja talle avaldati selleks survet.
Olen kindel, et Netanyahu soovib, et tal hästi läheks.
Kui tahes küünilised ja kriitilised me ka poleks,
kordaminek majanduses tähendab kordaminekut kogu valitsusele.
Muidugi ei taha ta, et Lapid muutuks temast populaarsemaks,
kuid kindlasti ei taha ta Lapidi läbikukkumist,
sest kui ta läbi kukub,
võib see tähendada Likudi valitsuse lõppu Iisraelis.
Eelmistel valimistel said parempoolsed kokku vaid 61 kohta.
Kui valitsus mis tahes valdkonnas läbi kukub,
eriti majandusasjades, tähendab see Likudi lõppu.
Usun, et Netanyahu soovib Lapidile edu,
kuid nagu mainitud, väljakutsed on suured.
- Olen sama meelt, kuid kõik teavad,
et rahandusministeerium saab olema valitsuse nõrk koht.
Seepärast tahab Netanyahu selle just Lapidile anda,
samuti ka Lieberman, ja ta on sellest korduvalt rääkinud.
- Kas valitsus suudab täita valijate ootused?
- Dr Egoz?
- Väin rääkida kahest edukast parteist -
Yair Lapidi uuest tsentristlikust parteist Yesh Atid,
ja Naftali Bennetti religioossest parteist.
- Sionistlik-religioossest. - Just.
Mõlemat ootab väljakutse. Nende populaarsus kindlasti kahaneb.
Rääkisime Lapidi probleemidest rahandusministrina.
Tal on raske oma lubadusi täita.
- Kas ta ei suuda täita koorma võrdset jagamist
ja eluasemekulude vähendamist?
- Vaatajaile teadmiseks, et küsimus pole majanduskoormas,
vaid sotsiaalsest koormast ja riigikaitsest.
- Tegelikult on siingi asi rahas.
- Kuid see tähendab ultraortodokside relvateenistust.
Yesh Atid kavatses nende värbamist 5 aasta võrra edasi lükata,
kuni seda valitsust enam pole. See on mõistlik,
kuna see toetab nende integreerumist tööturule.
Valijad mõistsid koorma võrdsust siiski teisiti,
ja vihastuvad.
- Kas olete nõus, professor Diskin?
- Ma ei mäleta ühtki demokraatlikku valitsust,
mis oleks pikas perspektiivis kõiki oma lubadusi täitnud.
"Lugege mu huulilt: ei tule uusi makse."
Ütlen seda, kuna makse tõstetakse ja tehakse kärpeid,
nii et ees ei oota just ilusad ajad, kuid seda tuleb teha.
On võimalik, et valitsus saab riigi siseprobleemidega hakkama,
kuid olen kindel, et see ei täida kõiki lubadusi,
mida koalitsiooni neli osapoolt on andnud.
Kindlasti esineb koalitsiooni- partnerite vahel pingeid.
Tähtsaim asi on minu meelest siiski välis- ja kaitsepoliitka.
Tuleb mõista, et Iisraelil on olnud riigi rajamisest peale
eksistentsiaalseid probleeme.
Paljud meie Lähis-Ida naabreist mõtlevad,
et Iisrael ei tohiks eksisteerida, nagu paljud teisedki maailmas.
Nad mõtlevad väga ekslikult,
et Iisrael on kolonialistlik apartheidiriik,
mis tuleks kaardilt kaotada.
Meil on kaks põhiküsimust:
Iraani ülifanaatiline rezhiim,
mis õhutab Iisraeli hävitama, ja ameeriklaste väitel
on neil vähem kui aasta pärast tuumarelvavalmidus.
Selle suhtes peab otsuseid tegema.
Kuigi räägime maksudest ja ultraortodokside värbamisest,
on see suurim väljakutse. Ja muidugi teavad kõik ...
- Kas koalitsioon saab sellega hakkama?
Julgeolekukabinet on hetkel väga kogenematu.
- Ma ei usu, et see sõltuks kogemusest.
Usun, et paljudel on mingisugune taust.
Peaminister ja kaitseminister on otsustavad tegijad.
Otsutavad on Iraani ja Iisraeli võimed,
Iisraeli ja USA koostöö,
ning iraanlaste ja teiste Lähis-Ida osapoolte reaktsioon
võimaliku sõjalise konflikti korral.
Kogemus on teisejärguline.
Eksisteerivad vaid küsimused, ja ma pole kindel,
kas otsutajadki neile vastuseid teavad.
Nad teavad ehk rohkem kui mina.
Küsimus on siiski riskide võtmises, mida iganes siis teha otsustatakse.
- Kas valitsust peetakse stabiilseks, Dr Egoz?
- Valitsusel on parlamendis vähem loomulikku toetusbaasi.
Likudi-Beiteinu tavalistel partneritel,
kellest osa jäi koalitsioonist välja ja on väga vihane,
on vaid 61 kohta Knesseti 120st kohast.
Eelmises Knessetis oli neil 65 kohta.
Nende 61 koha tõttu oli selge,
et peaministriks saab Netanyahu.
Seda pole palju. Nüüd on neil sisemised konfliktid.
Ta moodustas sellest põhjast laiema koalitsiooni
Yesh Atidi ja Tzipi Livni Liikumise alusel.
On võimalik, et seda kõike on raske koos hoida.
Kui eelmine valitsus moodustati 74 kohaga,
tarvitses vaid ühel parteil valitsusest lahkuda,
ja enamus oli kadunud.
See oli Liebermani partei Israel Beiteinu. Nüüd ...
- Välja arvatud Tzipi Livni.
- Jah. Ja nad teavad seda, nii et neil on nõudmised.
- Tahaksin seda kommenteerida.
Iraan polnud nende valimiste teema.
Riigil on piisavalt professionaale asjaga tegelmiseks.
Vaja on vaid otsustajaid, kellel on valitsuses võimu.
Küsimus valitsuse stabiilsusest on huvitav.
Tavaliselt tahavad kõik koalitsiooni jääda
ja lahkuvad alles enne valimisi.
Nüüd on olukord teistsugune,
kuna Netanyahu tahab muuta koalitsiooni juba nüüd,
mitte siis, kui ta on nurka surutud.
Ta võib põhimõtteliselt kaotada ühe partei ja asendada teisega.
Seda on võimalik teostada.
See oleks raske, kuid ta võiks asendada koalitsioonis
Bennetti või Lapidi Shasiga, või isegi Mofaziga.
- Kas usud, et Netanyahu muudab koalitsiooni valimisperioodi keskel?
- Kes teab? Mõnede meelest tegi Lapid rumalalt,
et rahandusministriks hakkas.
Teiste arvates tuleb stabiilne valitsus.
Mõned on oma lubadusi seni hästi täitnud.
Eriti, mis puudutab koalitsioonilepinguid
järgmise 2-3 aasta jooksul.
Aeg näitab. Seda on raske ennustada.
Netanyahul tasub mingil hetkel visata Lapid opositsiooni,
et ta valimisperioodi lõpus võitjaks ei jääks.
- Mida teie arvate, professor Diskin?
- On üldteada, et see valitsus pole selline,
nagu Netanyahu oleks tahtnud.
Ta oleks tahtnud kaasata ka ultraortodokse,
ja seda taktikaliselt heal põhjusel.
Nad on olnud kasulikud partnerid.
Ajaloos on muide olnud 25-aastane periood,
kui valitsuses polnud ühtki ultraortodokside parteid.
Netanyahu oleks siiski ka neid tahtnud,
kuid kaks peamist koalitsiooni- partnerit takistasid seda -
Bennetti Juudi Kodu ja Lapidi partei.
Nad ei lasknud ultraortodoksidel koalitsiooniga liituda.
Netanyahu tegi kõik, et neid kaasata.
Siiski ei öelnud ta presidendile,
et ei suuda valitsust moodustada.
Teame Iisraeli ja teiste mitmeparteisüsteemide ajaloost,
et üllatuslikult on kitsapõhjalisemad koalitsioonid vastupidavamad.
Selle kohta on palju statistikat.
Kuigi valitsuse põhi on minimaalne,
ei tähenda see läbikukkumist.
Lisaks teame teiste maade kogemusest,
et partnerite soov tulla kaasa või jääda välja
sõltub koalitsiooni edukusest.
Weimari vabariik on hea näide.
Kõik koalitsiooniga liitunud kaotasid järgmistel valimistel
riigi mitmete probleemide tõttu.
Kui valitsusel läheb hästi, on olukord vastupidine.
Meil on probleeme, kuid varem on nendega hästi hakkama saadud.
On raske ennustada, eriti tulevikku.
- Dr Egoz, kas olete nõus?
- Osaliselt. Ei tohiks keskenduda üksnes koalitsiooniliikmete arvule,
vaid ka koalitsiooniliikmete ideoloogilisele kaugusele.
Koalitsiooniliikmete sotsiaal- majanduslikud nägemused on sarnased.
Ma ei saa üksnes aru, mida Amir Peretz seal teeb,
aga kõik teised ... - Kalduvad paremale.
- Mõistan, miks nad seal on, erinevalt eelmisest koalitsioonist.
Mõistan, miks nad koalitsioonis on, ja miks opositsioon on opositsioonis.
Kui vaatame sotsiaalmajanduslikke nägemusi, pole see üllatuseks.
Välis- ja julgeolekupoliitikas on vähem üksmeelt.
Arvan, et nad võivad otsustada või mitte otsustada.
On üllatav, kui hästi iisraellased aktsepteerivad,
et me ei tee otsuseid, mida tuleks paljude meelest teha.
- Eelmisi välisministeeriume peetakse läbikukkunuiks.
Eriti viimasel välisministeeriumil pole suuri saavutusi ette näidata.
- Kas see muutub uute päevakordadega?
- Ma ei saanud aru.
- Kas uus valitsus on oma uue kavaga välispoliitikas edukas?
- Ma ei usu, et välispoliitika eriti muutuks.
- Koalitsiooni keskmes on endiselt seesama Likud.
Neil on sama poliitika.
Seal ollakse üksmeelsed,
et tuleb teha mingeid territoriaalseid järeleandmisi,
kui tahame säilitada Iisraeli demokraatliku juudiriigina.
Enamik rahvast mõtleb sama.
Selle suhtes pole viimasel ajal eriti palju tehtud.
Valimistulemuste alusel rahvas aktsepteerib seda.
See probleem on veel lahendamata.
- Professor Diskin? - Olen täiesti eri meelt.
Räägime palestiinlaste küsimusest ja kahe riigi lahendusest.
Ligikaudu 70% rahvast on juba kaua uskunud,
et peame palestiinlastega läbirääkimisi pidama.
Samas ei usu ca 70% iisraellasi, kaasa arvatud araablased,
rahu saavutamise võimalikkusse.
Inimesed on valmis tegema järeleandmisi, ka territoriaalseid,
kuid nad ei usu, et on võimalik rahu saavutada,
Palestiina omavalitsuse positsiooni, mitte Iisraeli tõttu.
Eelmises valitsuses tegi Netanyahu palestiinlaste suunas
enneolematuid zheste.
Ta püüdis kõiki vasakpoolseid valitsusse kaasata.
Tema viimaseimas valitsuskoosseisus
sai Iisraeli vasakpoolseim partei 4 ministriportfelli,
kuigi neil oli Knessetis vaid 5 kohta.
See on maailmas ennenägematu.
Ta oli esimene Likudi juht, kes toetab kahe riigi lahendust.
Ükski teine peaminister, isegi mitte Tööpartei peaministrid,
pole külmutanud asunduste ehitust kümneks kuuks.
- Tähendab see siiski seda, et ...
- See tähendab, et see polnud mitte Iisraeli,
vaid palestiinlaste süü, kes polnud valmis hinda maksma,
ja tunnustama Iisraeli juudiriigiks,
isegi kui saaksid oma riigi, kus ei elaks juute.
Nad ei aktsepteeri selles asjas ühtki lõplikku kokkulepet.
Nad ei taha tulla kõnelustelaua taha.
Seega pole läbi kukkunud mitte Iisraeli valitsus,
vaid palestiinlased.
Olen ise alates 1967. aastast toetanud kahe riigi lahendust
ja suuri järeleandmisi,
pea kõige võimaliku andmist Palestiina riigile,
kuid palestiinlased on koostööks kas liiga nõrgad,
või neid lihtsalt ei huvita see.
Iisraeli valitsust või välisministrit pole vaja süüdistada.
Ma ei ole endise välisministri toetaja.
Selles ongi küsimus.
- Dr Egoz, üks lause.
- Rõhutan iisraellaste arusaama, et järeleandmisi tuleb teha,
et Iisrael võiks jääda demokraatlikuks juudiriigiks.
Rahvas pole rahu võimalikkuse suhtes optimistlik,
kuid kui seda läbirääkimiste teel ei saavutata,
tuleb proovida ühepoolseid samme.
- Taandusime ühepoolselt Gazast ja teame selle tagajärgi.
Tohutu raketituli Gazast.
- Vabandan, aga meie aeg on otsas. - See on teine teema.
- Aitäh, dr Egoz ja prof Diskin! Aitäh Mati!
Aitäh vaatajaile! Shalom!
Tõlge: Monika Jaaguri