JERUUSALEMMA STUUDIO
USA president Barack Obama saabub 20. märtsil
2-päevasele visiidile Iisraeli ja POsse.
See on Obama presidendiaja esimene Iisraeli-visiit.
Visiit keskendub Iraani tuumaohule, Süüria sõjale
ning Iisraeli-Palestiina dialoogile.
Meil on külas professor David Ricci,
USA poliitika ekspert Heebrea Ülikoolist,
ja professor Menachem Klein,
politoloogia ekspert Bar Ilani Ülikoolist.
Aitäh osalemast!
Tervitan ka TV7 analüütikut Mati Shoshanit!
- Professor Ricci, mis sunnib Obamat just praegu Iisraeli tulema?
- Usun, et selle põhjuseks on arusaamine,
et ta pole siin 4 aasta jooksul käinud,
ja kohalikud parteid ei tee midagi,
enne kui kuulevad Obama arvamust temalt otse,
mitte esindaja kaudu.
See tähendab asjade lauale panemist.
- Töökohtumine.
- Jah. Ja president seisab ilmselt oma sõnade taga.
- Kas olete sama meelt, professor Klein?
- Sain 10 päeva eest oma Washingtoni-reisil teada,
et mõte visiidist sündis parteis, mitte valitsuses.
Visiidi sihiks on meeldida Obama juudi toetajaile
Demokraatlikus parteis.
Keegi valitsuses ei valmista Obama visiiti professionaalselt ette,
ei asevälisminister ega rahvuslik julgeolekunõukogu.
Pole ühtki eksperti.
Seal on ülemused ilma tiimita. See oli partei mõte.
Millal siis eksperdid kaasa löövad?
Siis saame teada, mida ta visiidil teeb ja ütleb.
- Professor Ricci, on siin mingit pistmist Iraani, Süüria
või Iisraeli-Palestiina kõnelustega?
- Kindlasti on siin tegemist kõigi kolmega.
Seni pole täpselt räägitud, mida visiidil käsitletakse.
Iisraeli peaministri kantselei on andnud kõneluste teemade kohta
ebamääraseid avaldusi, kuid ei midagi konkreetset.
Teemad käsitlevad neid kolme asja.
Iraani teemal ütleb Obama kindlasti Netanyahule,
et oleks äärmiselt ohtlik,
kui Iisrael püüaks probleemi üksi lahendada.
See võib sütitata Lähis-Idas kontrollimatuid sündmusi.
Eelkõige peaksid sellega tegelema ameeriklased.
See on ilmselt üks sõnumeid.
- Mati, kuidas on visiit seotud Iraani-ohuga?
- Kommenteeriksin professor Kleini huvitavat infot.
Väliisministeeriumist ja valitsusametitest olen kuulnud,
et kõigil on soovitatud sellest visiidist mitte rääkida.
Välisministeeriumi esindaja sõnul ei saa ta teha avaldusi,
et ta ühtki viga ei teeks.
Visiit on poliitiliselt väga tähtis.
Tahetakse vältida igasuguseid vigu. Obama-Netanyahu näitavad usaldust.
Praktikas saab Iraani ohu teema tähtis olema.
Iisrael ja USA on sellest aastaid rääkinud.
Seda mängu on mängitud aastaid, nagu ilmselt kõik teate.
Üks ütleb midagi, teine reageerib,
koostöös Iraani küsimuse teemal mängitakse mänge.
On huvitav kuulda, mida täpselt Iraani kohta öeldakse.
Kas Iisraeli hoiatatakse Iraani ründamise eest?
Tõenäolisemalt on Iisrael ja USA jõudnud juba teineteisemõistmiseni.
Obama ei tuleks Iisraeli,
ilma aruteluteemades eelnevalt kokku leppimata.
Iraan on kahtlemata üks neist.
- Jutud suletud uste taga erinevad avalikest sõnavõttudest.
Avalikult kinnitab Obama ilmselt oma tuge Iisraelile.
Suletud uste taga ütleb ta: "Ärge rünnake üksi."
- Obama ja Netanyahu suhted pole just kõige paremad olnud.
Mis juhtub, kui Obama ja Netanyahu koos maha istuvad?
- Poliitikud on head näitlejad.
Obama on külm kala, ta on suurepärane näitleja.
Poliitikud püüavad avalikkuse eest oma tundeid peita
ning esitavad häid suhteid ja kordaläinud visiiti.
Näeme kallistusi ning suuri ja sooje sõnu,
lööklauseid ja kõike, mida sellelt visiidilt võib oodata,
nagu "Püha maa", "usaldus ja sõprus",
"kõigi rahvaste moraalsed väärtused" ja nii edasi.
Praktikas suudetakse nende taga vaevu milleski kokku leppida,
välja arvatud ehk Iraani teemal.
Süüria aga pole Obama probleem. Jälgime seda väga hoolikalt.
- Professor Ricci, USAs olid presidendivalimised,
ja Obama polnud kõige Iisraeli-meelsem kandidaat.
Kuidas tema Iisraeli-visiiti nüüd nähakse?
- Kas Ameerikas? Ma ei usu, et keegi selle vastu on.
Vabariiklased on rahul, kuna nemad on Iisraeli-meelsed.
Mõned demokraadidki on Iisraeli poolt.
Oluline pole Iisraeli-meelsus, vaid see,
kas toetatakse just seda Iisraeli valitsust ja peaministrit
ning selle valitsuse poliitikat.
Tuleb oodata, mida nad ütlevad.
Nagu Menachem ütles, avalikult kuuleme positiivseid sõnu.
Kulisside taga toimuv saab avalikuks vähehaaval.
Arvan, et ameeriklased räägivad ilma sõnu kaunistamata.
- USA valitsus on Iisraeli omaga aktiivselt ühenduses olnud.
Kas tegemist on pigem Obama ja Netanyahu isikliku probleemiga?
- Washington on läkitanud aastaid Lähis-Idasse esindajaid.
Lähis-Ida ei toimi nii.
Kui nad saadaksid mõne Kissingeri sarnase,
siis oleks sest ehk kasu.
Menachem teab rohkem sõjalise koostöö kohta.
Kuid Iisraeli-palestiinlaste kokkuleppe teemat
käsitleti väga pinnapealselt, kui president oli hõivatud
muude tähtsate asjadega USA sisepoliitikas,
ning taandumisega Iraagist ja Afganistanist.
Nüüd ehk jätkub rohkem energiat ka selle teema jaoks.
Me kõik ootame Godot'd.
Imestame nagu näidendis,
kes see tegelane on ja mida ta teha kavatseb.
- Tahaksin naasta 2009. aastasse, kui Obamast sai president.
Võite seda ekspertidena kindlasti tunnistada,
et inimesed ülehindavad tippjuhtide tähendust poliitikas.
Üldiselt tehakse kokkuleppeid kulisside taga ekspertide
ja organisatsioonide vahel.
Mina olen asjast nii aru saanud.
Obama esimene valitsus oli unikaalne vähemalt alguses,
kui Obama arvas suutvat muuta Lähis-Ida olukorda
oma heatahtlikkuse, karisma ja kõneosavusega.
Selle ebaõnnestumise näiteks oli tema esimene Lähis-Ida visiit.
Ta pidi tühistama visiidi Iisraeli,
kuna tema kõne kõrval Kairos ja pärast visiiti Saudi Araabiasse
ei jäänud tal Iisraelile enam midagi pakkuda.
Mis te arvate? Kas ta on sellest õppust võtnud?
- Saame näha. Kuid Obama esimene valitsus
otsustas valida konflikti lahendamise asemel konflikti juhtimise
Davidi poolt äsja mainitud põhjustel.
Põhiküsimus on, kas ta siirdub Iisraeli-palestiinlaste küsimuses
nüüd konflikti lahendamisele.
Seda ei tea keegi.
USA valitsusel on selline maine,
et nad omandavad oma õppetükke väga halvasti.
Nad ei õpi oma vigadest.
- Mida ootate sellelt visiidilt?
- Ma ei oota eriti midagi, kui just Obama ei mõtle uutviisi,
väljaspool Oslo leppeid,
selle asemel, et öelda: "Naaskem kõnelustelaua taha."
Ta võib sattuda Netanyahu seatud lõksu.
Netanyahu võib ilma probleemideta külmutada asunduste ehituse.
Selles pole midagi rasket. - Ta on seda juba teinud.
- Ja buldooser võib oodata ja olla valmis ehitust jätkama,
kuna valitsus on juba otsustanud ehitada rohkem kui 9000 korterit.
Tal on aasta, et teha zheste ning külmutada ehitus.
Ta võib väga lihtsalt öelda, et naaseb kõnelustele,
ning teha ühispilte Abbasi ja Obamaga.
See pole probleem, vaid kokkuleppe tingimused.
Kas naasta nurjunud Oslo leppe juurde või leida uus tee?
Või ehk pakub Obama midagi muud.
Ma ei ole näinud mingit märki, et Obama mõtleks kuidagi teisiti.
- Kas olete sama meelt? - Tahaksin sellele lisada.
Olen Menachemiga nõus.
Meil kõigil oleks kasulik mõelda sellele visiidile
kui esimesele sammule.
Nagu öeldi, nad pole hästi ette valmistatud.
Võib-olla sundisid presidenti selleks sisepoliitilised pinged.
Ta tuleb arutama mõningaid detaile
seoses Iraani ja Süüriaga,
kuid ütleb ka: "Vaadake, ma olen siin,
see on minu jaoks tähtis ja me jätkame seda.
Olen isiklikult siin, mitte üksnes minu saadikud."
See on võimalik. Eksperdid löövad kaasa hiljem.
Vahepeal räägib Obama mingil tasemel Iisraeli rahvaga,
mida ta pole kunagi varem teinud.
Kui ta leiab rahvaga enda meelest konstruktiivse kontakti,
on Iisraeli valitsusel raskem,
ning see võib olla teises ja kolmandas etapis järeleandlikum.
Asju võib teha ilma otsese seoseta mingi plaaniga,
ja nagu Menachem ütles, neil võib-olla polegi veel seda,
või ehk ka on, kuid nad pole valmis sellesse veel panustama.
Plaani teostamiseks on vaja poliitilisi ressursse ja raha,
ning detaile näiteks sõjalisest abist ja toest ÜROs.
- Nii et Obama ei tule Lähis-Idasse uue poliitikaga?
- Arvatavasti mitte.
Juba tema kohaleilmumine on teatud seisukohavõtt.
- Usaldusavaldus. - Ta pole seda varem teinud.
- Siin on veel midagi. Obamal on selja taga ametiaastat.
Kas Bibist saab peaminister või mitte,
lubab Obama toetust Iisraeli valitsusele igal juhul.
USA administratsioon tahab lihtsalt hea tahte zhesti teha.
Ta ütleb: "Olen tulnud ilma eeltingimusteta."
Nagu ütlesite, räägib ta Iisraeli rahvaga,
ütleb sõbralikke sõnu ja räägib ajaloolistest liitlassuhetest.
- Tahaksin selle kohta küsida.
Iisraellased on püüdnud kutsuda Obamat kõnelema
Rabini väljakule Tel Avivis.
Kas Obama peaks minema sinna Iisraeli-USA suhete pärast?
- See näitab taas,
kuidas inimesed seavad ühele isikule liiga palju lootusi.
Nad paluvad Obamat kõnelema kohta, kus mõrvati peaminister Rabin.
Nad ootavad temalt julget seisukohavõttu rahuprotsessi suhtes.
Kuid pressiteadetes näeb selgelt,
et Iisraeli-palestiinlaste dialoogist isegi ei räägita.
Ametlikku kohtumist Obama, Abbasi ja Netanyahu vahel kavas pole.
Vaevalt oleks kumbki neist nõustunud.
Ta ei tule probleemi lahendama,
vaid arutama teatud asju suletud uste taga.
Vaevalt läheb ta Rabini väljakule julgeid avaldusi tegema.
Ta tegi seda varem ega suutnud neid teostada.
- Kas viitad Egiptusele? - Ja teistelegi avaldustele.
Loodetavasti on ta nüüd ettevaatlikum.
- Kui oleksin tema nõunik,
õhutaksin teda minema avalikku kohta
rääkima otse Iisraeli rahvaga,
juurutama usaldust enda isikusse,
ning pidama analoogilise kõne nagu Kairos,
mis inimestele kauaks meelde jääb.
- Ta otsib siis pigem rahva usaldust kui peaministri oma?
- Täpselt.
Obama on kõnepidamises palju osavam kui tegevuses.
Nägime seda tema esimesel ametiajal.
Mingu ja tehku seda, milles ta osav on.
Tal on sellest rohkem kasu,
kui püüda lepitada Iisraeli ja palestiinlasi.
- Prantsusmaa ja Inglismaa algatus, mida toetab ka Saksamaa,
esitati president Obamale vahetult enne Iisraeli-visiiti.
See õhutab rahukõneluste taaskäivitamisele.
Kas see ühendab EL'i ja USA mingis uues poliitikas ja ideedes?
- Ma ei tunne Euroopa algatust.
Olen taas ühel nõul Menachemiga.
Probleem pole kõneluste käivitamises.
Netanyahu nõustub sellega,
kui temast saab peaminister.
Valimistulemused räägivad, et rahvas aktsepteerib seda.
Raskused on detailides. Mille üle täpselt läbi räägime?
On nii palju võimalusi venitada ja teelt kõrvale eksida.
Kõneluste käivitamine, mis on hea asi,
oleks omaette saavutus Euroopale ja USA-le.
Kuid kuhu see viib, on täiesti ebaselge,
ja see sõltub suures osas USA presidendist.
- Kommenteeriksin: USA ja Euroopa on Iisraeli suhtes eriarvamusel.
Euroopa akadeemilised ringkonnad on Iisraeli suhtes väga kriitilised.
USAs esineb ka kriitikat,
kuid USA ühiskond üldiselt toetab Iisraeli.
USAs on Iisraeli kriitikud vähemuses.
Euroopas on vastupidi.
Seal peab Iisraeli toetaja võitlema, et oma arvamust välja öelda.
USA ja Euroopa ei saa ühist poliitikat ajada.
- Pole olemas ühtset Euroopa seisukohta antud teemal.
Euroopa on lõhestunud.
Isegi Berliini, Pariisi ja Londoni vahel on palju vaidlusi.
Nad ei suuda kokku leppida ühises poliitikas.
Olen kuulnud nii ameeriklastelt kui eurooplastelt,
et USA ei kavatse kunagi eurooplaste ees kummardada.
Nad on supervõim ja nad tahavad juhtida.
Vahel nõustub USA Euroopale väikse rolli andma.
See on väike ja ajutine, ning kui USA otsustab,
et on aeg tegutseda, löövad nad kampa.
Euroopa ei saa USA eest tööd ära teha.
USA ei tööta nii.
Euroopast rääkides räägin siis valitsustest.
Olen nõus, et rohujuuretasandil on eurooplased Iisraeli suhtes
kriitilisemad kui USAs ollakse.
- Kas juhtkond ei ole? - Juhtkonnad on vähemkriitilised.
Johtkonnad arvestavad erinevate huvidega.
Rahva kriitiline arvamus Euroopas võib sundida valitsusi tegutsema
ilma USAga koordineerimata.
- Professor Ricci, kui saaksite Obamale nõu anda,
mida talle enne Iisraeli tulekut soovitaksite?
- Soovitaksin tal otsida Iisraeli ühiskonnast inimesi,
kes tahavad kokku leppida;
ja ma ei räägi rahust, kuna see on nii kauges tulevikus.
Lähimaks sihiks on vaid kokkulepe,
mis parandaks Iisraeli ja palestiinlaste suhteid.
- Et ta rajaks vundamendi?
- Ennekõike peavad inimesed mõistma,
et president osaleb nüüd protsessis.
Siin tuleb elada aastaid, et mõista,
et siinses ühiskonnas on inimesi,
kes on hakanud pöörduma riigiaparaadi vastu.
Valitsus on olnud mingil määral stabiilne juba aastaid.
Tipusolijad on hakanud valitsuse vastu infot lekitama.
Näiteks eelarvekriis sai avalikuks nädal enne valimisi.
Keegi rahandusministeeriumis või Iisraeli Pangas lekitas info.
See on vaikne mäss, millest enamus maailma ei tea.
Oscarile kandideerinud filmis "Väravavalvurid"
küsitleti kuut endist julgeolekuteenistuse juhti.
Julgeolekuteenistus kontrollib okupeeritud territooriumi.
Nad rääkisid sellest, mida nad aastate vältel tegid.
Nad ei rääkinud varem avalikult, see ei käinud kultuuriga kokku.
Obama peab leidma kontakti selle meeleoluga.
See ei puuduta tervet Iisraeli, kuid olulist osa rahvast.
See on abstraktne asi, kuid annaksin talle just sellist nõu.
- Seda meeleolu võib näha ka USA ühiskonnas,
ning ka Euroopas ja eriti araabiamaades.
- Professor Klein, sama küsimus teile.
10 päeva eest pidasin kõne Washingtonis, Carnegie Hallis,
mille pealkirjaks oli "Minu nõuanded president Obamale."
- Olette siis ette valmistunud.
- Jah, kuid räägin hetkel vaid kahest nõuandest.
Ära ütle, et me ei saa tahta rahu rohkem kui selle osapooled.
Eelmine valitsus korrutas seda. Ära ütle seda.
Ütle, kas sa ise oled rahust huvitatud.
Kui oled, ütle, mida USA tahab.
Ära otsi kohalikke huve, vaid räägi enda omast.
Teiseks: Ära ütle, et see on ehk viimane võimalus
kahe riigi lahendust saavutada.
See on väga populaarne lause. Ära ütle seda.
Pole mingit meloodiat,
mida paremekstremistid parema meelega kuulaksid.
"Hoiame selle veel kord ära ja siis olemegi võitnud.
Kahe riigi lahenduse luupainaja on lõpuks möödas,
ning me saime Juuda ja Samaaria."
Selle asemel ütle: "Kui kahe riigi lahendus ei tule nii,
teeme seda kuidagi teisiti." Ja ütle, kuidas.
- Mati, mis nõu sa Obamale annaksid?
- Soovin, et visiit annaks mingeid praktilisi tulemusi.
Oleksin ülirahul, kui Obama ja Netanyahu jõuaksid kokkuleppeni,
kus on kirjas konkreetsed plaanid ja ütleksid:
"Oleme otsustanud teha neid asju."
Kõik on tüdinud lööklausetest: "Olen pühendunud ..." jne.
Oleme Obamat ja Netanyahut piisavalt kuulanud.
Inimesed üllatuksid ja austaksid neid,
kui nad otsustaksid midagi teha,
isegi kui detailides oldaks eriarvamusel.
- Kas viitad siin ...
- Iraanile, Süüriale ja Iisraeli-palestiinlaste dialoogile.
Otsus midagi ära teha oleks suur muutus.
Räägitud on juba piisavalt palju.
Pühendumist mingile plaanile pole kaua aega nähtud.
- Aitäh osalemast, professor Klein ja professor Ricci!
Suur tänu, Mati. - Aitäh.
Aitäh vaatamast! Olen Jonathan Hessen.
Kena õhtu jätku!
Tõlge: Monika Jaaguri