JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
Nelja nädala eest rääkisime
Pekka Sartolaga Süüriast
ning lähiümbruse maadest ja olukordadest.
Nelja nädala jooksul on üht-teist juhtunud.
- Räägi, Pekka, mis on vahepeal toimunud?
- Neli nädalat on Lähis-Idas väga lühike aeg.
Jaanuari-veebruari vahetudes
toimus üks rünnak,
kus Iisrael hävitas Damaskusest põhjas asuva relvalao
ja massihävitusrelvatehase maapealsed ehitised.
Rünnak oli väga kerge. Kui nad oleks täisjõuga rünnanud,
oleks keemia- ja bioloogilised relvad võinud atmosfääri paiskuda.
See oli sõnum Süüriale ja Iraanile, et Iisrael on valmis end kaitsma
ja järgib ÜRO resolutsiooni 1701, mis keelustab massihävitusrelvade
toimetamise ühest riigist teise.
Antud juhul oli neid juba toimetatud Süüriast Hezbollah'le Liibanoni.
Samal ajal toimus ka teine rünnak. 6 lennukit ründasid Damaskuse tehast
ja teised 6 ründasid Liibanoni teel olnud veokikonvoid,
mis oli piiri ületamas. Ajastus oli suurepärane.
Öö oli vihmane ja pilves, rünnak toimus varahommikul.
Satelliitkaamerate ja droonide eest aga peitu ei poe.
Veokikonvois olid Vene päritolu SA-17 maa-õhk-tüüpi raketid,
mis olid mõeldud Hezbollah punkeritesse Liibanonis,
et kaitsta Süüria poolt sinna toimetatud massihävitusrelvi.
Need olid rünnaku ja põhjuseks.
- Rakette toimetati Iisraeli piirile ja nende päritolumaa oli Venemaa.
On veider, et Süürias käib kodusõda, ja samal ajal ehitatakse teist rinnet.
- Seda on tehtud juba kaua.
Taustal on Iraan, kelle tugevaim liitlane Lähis-Idas on Süüria.
Süürial on sillapeapositsioon relvade edastamisel Hezbollah'le.
Need koos moodustavad nn ida-lääne telje,
millest oleme varem rääkinud.
Iraan kuulutas 20. jaanuari paiku, et kui keegi peaks Süüriat ründama,
tähendaks see rünnakut Iraani vastu.
Nad püüdsid edastada sõnumit Iisraelile, ehk ka NATO-le ja USA-le,
et selline rünnak muutuks laiemaks sõjaliseks konfliktiks.
Iisrael tegutses minu meelest rahvusvahelise õiguse kohaselt.
Nende kohus on elimineerida oma piiridel massihävitusrelvade võimalus
kontrollimatutes kätes, näiteks Hezbollah käes.
Mõnes mõttes heitsid nad väljakutse Iraanile,
kes oli ähvardanud Süüria ründamise kätte maksta.
Kui Iraan oleks seda teinud, oleks Iisraelil olnud õigus
rünnata füüsiliselt Iraani riiki, kus oleks võidud hävitada tuumarajatisi.
- See on märkimisväärne asi. Ma ei pannud tähele,
et Soome meedias oleks analüüsitud, miks Iraan ähvardust ei teostanud.
- Taustainfot meedia palju ei puuduta. Need on sellised sõjamängud,
millel on siiksi selged, loogilised raamid.
Minu allikad siiski analüüsivad asju. Siin pole mõtet negatiivselt suhtuda,
stsenaariumidel on selged, loogilised raamid.
- Kuu aja eest olid USA valimised juba toimunud,
Iisraeli omad veel mitte.
Nüüd teame, et Obama on märtsis esimest korda teel Iisraeli-visiidile.
Mida selle kohta öelda tahaksid?
- USA presidendid külastavad Iisraeli tavaliselt juba esimesel ametiajal.
Nad tahavad näidata solidaarsust ja toetust
ning anda märku Iisraeli naabreile, et juudiriiki toetatakse.
Obama teeb oma visiidi alles teise ametiaja alguses.
Sõnum on ka selles, et kui Netanyahu valimised
napilt võitis, möödus paar nädalat, enne kui Obama teda õnnitles.
See peegeldab taas nende jahedaid suhteid,
kuna Netanyahu ei soostu Obama pilli järgi tantsima.
Mingil põhjusel otsustas Obama kurssi muuta,
mis pole tema tegevuses uus asi. Teda hüütakse Lähis-Idas tuueliiliks.
Ta viis Lähis-Idasse tagasi ka oma 6. laevastiku.
See asub nüüd Haifa lähistel, Iisraeli territoriaalvete piirkonnas.
Tema 20.-23. märtsini toimuv Iisraeli-visiit näitab selget toetust,
nii nagu hiljutine Obama kõne Kongressis näitas,
et nad seisavad Iisraeli kõrval kõikvõimalikes olukordades.
- Kas ta külastab ka Läänekallast?
- Ta külastab Jordaanias kuningas Abdullah II
ja Palestiina juhtkonda.
Kui Valge Maja esindaja visiidist teatas,
olid päevakorras esimesel kohal Iraani tuumarelvahanked,
teisena Süüria olukord, kolmandana Lähis-Ida olukord.
Palestiina probleemi ja kahe riigi lahendust ei mainitud.
See oli ilmselt sõnum PO-le, kes taotles ÜROs vaatlejariigi staatuse
USA konkreetsete soovide vastaselt.
Oslo lepingute kohaselt, mille sponsoreiks olid USA, EL
ja teised lääneriigid, rikkusid palestiinlased reegleid.
See on pahandanud USA-d, kes on Oslo 2 palju panustanud.
Palestiinlastele vihjati, et nad tegid veidra käigu,
millel on halvad tagajärjed.
- Süüria rünnaku teemal jäi küsimata,
kas USA ja Venemaa olid sellest teadlikud.
- Jah. Iisrael teatas relvakonvoist Valgele Majale 10 päeva ette.
Nende luureteenistus Süürias töötab suurepäraselt.
Nad teadsid konvoist ja tunnevad Vene SA rakettide tõhusust.
Need oleks ähvardanud Iisraeli Õhujõude.
Hävitajad lendavad madalal ja neid rakette on võimatu vältida.
Seetõttu teatasid nad Obamale, et kui konvoi asub liikvele,
toimub rünnak.
Sama info sai ka Venemaa, kelle kaudu jõudis teave ka Iraanini.
Seejärel teatas Iraan, et kui keegi ründab Süüriat,
tähendab see rünnakut nende vastu. Info tegi ringi ära.
Lääne meedias pole Iisraeli rünnakut hukka mõistetud.
- Kas Kairos toimunud islamimaade juhtide kohtumine
oli selle rünnaku tagajärg või miks see toimus?
- See oli tõesti otsene tagajärg.
Iraan tõdes, et ei saa teostada oma ähvarduspoliitikat
ja rünnata Süüria vaenlasi, ning otsisid tuge president Morsilt.
See polnud kõige õnnestunum käik. Egiptuseski on tõsine seis.
Seal käärib uus sõjaline võimupööre.
Rahvas on pöördunud Moslemivennaskonna ja Morsi vastu.
Seal toimus siiski kohtumine, kus osales Hamasi juht Mashaal
ja PO juht Mahmoud Abbas, kes kõik vandusid ühel häälel,
et nende tähtsaim ülesanne on hävitada Lähis-Idast
sionistlik vaenlane ja vabastada Jeruusalem.
Taas avanes islamistlik vaatenurk - see peab olema islami valduses,
et moslemid pääseksid sinna palvetama
ja vastukäiguna ei lubataks sinna ühtki väärusulist.
Nad otsisid tuge Iisraeli naabritelt, kes võiksid ehk midagi korda saata.
- Jälgides Tuneesia ja Egiptuse sündmusi,
kas sealne rahvas on märganud, et Araabia kevade käigus unustati
nende maade muutumine islamistlikuks koos sharia seaduse ja muuga?
- Islami ajalugu uurides vahetub Lähis-Ida riikides
alati diktatuur. Demokraatiat seal ei tunta.
Kui võim vahetub, upitab diktaator esmalt oma positsioone.
Moslemivennaskond ja salafistid tahtsid rajada Egiptuse seadusandlust
sharia seadusele.
Rahvale see aga ei sobi, kuna see olevat liiga ahistav.
Ühiskond muutuks teokraatlikuks ega tunneks mingeid vabadusi.
Rahvas on märganud, et see polnud õige käik,
ning protesteerib Morsi ja Moslemivennaskonna vastu.
Tahetakse veidi läänelikumat ühiskonnamudelit, kui eelseisev.
- On huvitav, et islamism ühendab,
kuigi shiiidid ja sunniidid on omavahel kui kassid ja koerad.
Siioni merreajamises on nad aga ühel meelel.
- Nii see on. Lääneriigid ei mõista seda üldse.
Mind häirib, kui kõnelustelauas pühitakse religioon vaiba alla,
nagu poleks see asjakohane, ja tegeletakse vaid poliitika,
sõjaliste ja majandushuvidega.
Religioon määratleb ja motiveerib nende rahvaste tegusid ja mõtteid
ning paneb nad liikvele.
Shiiidid ja sunniidid asuvad religioossetel vastaspoolustel -
mõlemad peavad teineteist valeõpetuseks
ja oma esmaseks eesmärgiks pöörata teineteist oma õpetusse.
Kuid ühise vaenlase puhul, islami südamest tõusev aade
sionismi, judaismi ja kristluse vastu, eelkõige Iisraeli ja USA vastu,
ühendab see nood vastaspooled oma usu põhimõtete ehk islami taha.
Enam ei vaadata üksnes shiismi ja sunnismi,
vaid islami edendamine nõuab sionismi kaotamist
ja Jeruusalemma vabastamist.
- Lähme tagasi Iisraeli juurde.
Iisraelis olid valimised, mille tulemused olid veidi keerukad,
valitsuse moodustamine ei lähe just kõige kiiremini.
Kuidas analüüsiksid valimistulemusi?
- Võrreldes neid eelmiste valimistega, pean tõdema,
et Netanyahu ei oska valimisi pidada.
Ta on väga tark ja hea poliitik, kuid valimistel saamatu.
Nelja aasta eest oli ta võimsal juhtpositsioonil
ja jättis tegemata lõpuponnistuse. Sama kordus ka nüüd.
Nende eesmärgiks oli saada Knessetis 35-40 kohta.
Nad said vaevu 31, mis oli selge sõnum kaotusest.
Põhjuseks oli Netanyahu ja Likudi valimiskampaania poolikus.
Nad lasid vabadel parteidel esile kerkida ja hääli püüda.
Obama visiit oli samuti sõnum valitsuse moodustamiseks.
Obamale meeldiks pigem kitsapõhjaline valitsus,
millel poleks Knessetis palju liikumisruumi.
Netanyahu tahab aga võimalikult laiapõhjalist valitsust,
kuna neil on päevakorras Iraan, Süüria, Palestiina ja asundused.
Knessetis on moodustumas ilmselt kahest kolmandikust koosnev enamus,
kus tõenäoliselt osaleksid ka tsentristid ja Tööpartei.
- Kuidas võib see mõjutada strateegilist planeerimist
kaitseeelarvesse investeerimise, tarbekaupade hindade stabiliseerimise
ja muu sellise osas. Kas see muudab kuidagi juhtimist?
- Iisraellastel on kaks põhiteemat - majandus ja julgeolek.
Majanduses kõlab sõnum hinnatõusust.
Hinnad tõusevad veidi ka Iisraeli suurte kaitsekulude tõttu -
20% eelarvest.
Arvestades riigi väiksusega, on see tohutu protsent.
Nad peavad suutma end ohtude vastu kaitsta.
Need on 2 peamist päevakorrapunkti. Järgnevad religiooniküsimused.
Shas ja Ühendatud Toora kaitsevad oma huve.
Esile kerkib ortodokside armeeteenistus jms.
Usun, et nad saavad siiski laiapõhjalise valitsuse,
kuna nad vajavad seda, et viia ellu eesootavaid uuendusi.
- Panin tähele, et Hamasi juht tahaks võimu ka B-piirkonnas.
Neil on ilmselt mingi strateegiline plaan. Milline?
- Jah. Palestiinlaste valimised on huvitav probleem.
2006. a valimised võitis Hamas, kuna 2005. a taandus Iisrael Gazast.
Hamas esitles seda kui oma terroripoliitika õnnestumist,
mis sionistid Gazast välja ajas. Ja rahvas uskus seda.
Arafat oli juba 1,5 aastat surnud ja Abbasil polnud sellist karismat.
Ainus juriidilise mandaadiga faktor on endiselt Hamas.
Aasta hiljem ajasid nad Fatah Gazast välja
ja valitsesid sektorit üksinda.
Nüüd püüavad nad kanda kinnitada ka Läänekaldal.
Kui see õnnestub, on teoreetiline võimalus,
et vaatlejariigi Palestiina juhiks tõuseb terrorirühmituse juht.
See on võimatu olukord lääneriikidele,
kes on määratlenud Hamasi terroriorganisatsiooniks.
Sellised on taustafaktorid.
- Vaadates Läänekalda piire, on need Jeruusalemma
ja Tel Avivi kõrval, Iisraeli kesksetes piirkondades,
kuidas oleks Iisraelil võimalik kaitsta oma piire,
kui Palestiinat juhiks terrorirühmitus?
- Ei saakski.
Netanyahu räägibki demilitariseeritud Palestiinast,
mida palestiinlased aga ei aktsepteeri.
Nad tahaksid sinna igasuguseid relvi, võimaluse korral isegi tuumapomme.
1948. a relvarahupiire on täiesti võimatu kaitsta.
Seepärast on täiesti vale rääkida 1967. a või 1948. a piiridest,
mis Rohelise joone moodustavad.
Iisrael eeldab, et läbirääkimistel vaadatakse piire
Iisraeli kaitsesuutlikkuse aspektist.
Kui Läänekaldalt tulistatakse mõni rakett või granaat,
ulatuks need Tel Avivini ja lennujaamadeni.
- Kas Obama või mõne EL'i juhi kõnedes on kõlanud võimalus
demilitariseeritud Palestiinast?
- See on Iisraeli seatud tingimus.
Palestiinlased aga tahaksid, et seegi küsimus jäetaks lahtiseks.
Ma pole kuulnud,
et EL-ist oleks keegi kaitsnud demilitariseeritud Palestiinat,
põhieesmärgiks on piirkonda Palestiina riigi loomine.
Selle relvastumise tase otsustataks ilmselt läbirääkimistel.
Ei EL-il, ÜRO-l, USA-l ega ühelgi välisjõul
pole võimalik noisse asjusse sekkuda.
Need on rahvusvahelise õiguse järgi Iisraeli ja palestiinlaste vaheline asi.
ÜRO võib anda soovitusi, kuid ei saa liikmesriike sundida.
Kui soovitused osapoolte kõnelustel läbi ei lähe,
siis muid sundmeetodeid peale majandussanktsioonide pole.
Iisrael ja palestiinlased peavad leppima kõiges kokku nii,
et mõlemad saavad elada rahus ja kasutada Jeruusalemma püha linnana,
nii nagu see hetkel ongi.
Palestiinlaste nägemuse järgi ei astu ükski juut iial Läänekaldale
ega Jeruusalemma, kui need neile kuuluvad.
Asjad pöörataks pea peale.
- Kui poleks veel ametlikku Palestiina riiki
ja Läänekaldal valitseks Hamas, oleks see kontrollimatu piirkond,
kuna Hamasiga pole seni suudetud milleski kokku leppida.
- Hamasiga on suudetud saavutada vaid see,
et detsembrist veebruarini pole Gazast ühtki raketti tulistatud.
Egiptus on Hamasile selleks tohutut survet avaldanud,
vastasel juhul oleks Iisraelil õigus Gazasse tungida.
Tegemist oleks kontrollimatu alaga, kui Hamas saaks Läänekaldal võimu
ja see muutuks Gaza 2-ks, kuid mitmekümnekordselt hullemaks.
See on probleem, millele kellelgi pole vastust.
Iisraelil on õigus selle eest rahvusvaheliselt hoolitseda.
Kui tekiks olukord, kus tulistatakse nii Gazast kui Läänekaldalt,
tähendaks see kodusõda.
- Saateaeg on lõpukõrral.
Tahaksin veel lõpetuseks rääkida Põhja-Korea tuumakatsetustest.
Üks on seniseks toimunud ja teine ootab ilmselt ees.
Millega siin tegemist on?
- Põhja-Korea on end isoleerinud erakriik,
kus käib aastakümneid juhikultus, kes on ülendatud pooljumaluseks.
Neid ei huvita ÜRO reeglid jms.
Nende tuumakatsetus oli ajastatud mingile sünnipäevale
ja osutas, et nad suudavad vastata ähvardustele.
Nende ideoloogia järgi ümbritsevad neid vaenlased,
kelle vastu nad end kaitsma peavad.
Tegelikult on olukord vastupidine - kardetakse, et nemad ründavad.
Teiseks on siin faktoriks Iraani-Põhja-Korea suhted.
Kui Põhja-Korea sooritab lähima kuu sees teise katsetuse,
võib see olla tõenäoliselt hoopis Iraani tuumarelva katsetus.
Iraanil on see antud poliitilises olukorras täiesti võimatu.
Põhja-Korea võib teha, mida tahab. Nad on alati nii käitunud.
Põhja-Korea on teinud Iraaniga tuumaalast koostööd juba 15 aastat.
Algetapis toimetasid nad tuumarakette Iraani,
kes neid venelaste toel edasi arendasid.
Nad aitavad teineteisel areneda. On murettekitav,
kui Iraanil on tuumarelv, mida katsetada,
ja kui see peaks õnnestuma.
Iraan hakkab seejärel esinema tuumariigina,
mis loob Lähis-Idas võimatu strateegilise olukorra.
- See tekitab seal kindlasti rahutust.
Kuid Hiinagi on Julgeolekunõukogus selle vastu olnud. Miks?
- Hiina on olnud Põhja-Korea toetaja ning tahab säilitada seda puhvrina
Lõuna-Korea ja Jaapani vastu, kus on USA vägesid,
et viimased ei pääseks Hiina piiri lähedale.
Nüüd on nad pidanud oma suppi sööma.
Nad on aidanud Põhja-Koread
ja viimane ei hooli enam Hiina arvamusest.
Hiina aga ei saa tegutseda enda ÜRO resolutsioonide vastu
ning peab koos Julgeolekunõukoguga tuumalaengu lõhkamise hukka mõistma.
Põhja-Koread see aga ei huvita. Hiinal on raske sundolukord.
- Siin mängib ilmselt rolli ka nafta, toidukaubad ja Lääne valuuta.
Siin on ilmselt mitmeid faktoreid.
- Jah. Põhja-Korea saab toitu, naftat ja Lääne valuutat,
millega oma tohutut armeed üleval pidada
ning jätkata isikukultust ja oma "paha poisi" mainet.
- Jätkame siit nelja nädala pärast.
Siis toimub ka Obama visiit, ja juhtuda võib nii mõndagi.
Süürias on toit otsakorral ja inimestel halb olla.
Aitäh, Pekka.
Aitäh vaatajaile! Jätkame samal teemal kuu aja pärast.
Tulge vaatama! Nägemist!
Tõlge: Monika Jaaguri