JERUUSALEMMA STUUDIO
Shalom! Tere tulemast Jeruusalemma Stuudiosse!
Valimised Iisraelis on lõppenud, koalitsioonikõnelused alles käimas.
Lõplikud tulemused viitavad sellele,
et peaministrina jätkab Benjamin Netanyahu.
Neil päevil peab Netanyahu erinevate parteijuhtidega
täiskäigul koalitsioonikõnelusi.
Meil on täna stuudios Mitchell Barak, president Shimon Perese
ja peaminister Ariel Sharoni endine nõunik, arvamusküsitleja,
ja poliitikaanalüütik. Tere tulemast! - Aitäh.
- Ja dr Emanuel Navon, kes osales Likudi sisevalimistel
ning on välispoliitika ja politoloogia ekspert.
Samuti on siin TV7 analüütik Mati Shoshani.
Mati, kas tutvustaksid vaatajaile valimiste lõplikke tulemusi.
- Püüame kogu nimekirja läbi vaadata ja selgitada erinevaid parteisid.
Benjamin Netanyahu juhitud Likud sai Knessetis 31 kohta.
Yair Lapidi juhitud Yesh Atid pääseb esmakordselt Knessetisse
19 kohaga.
Shelly Yechimovichi Tööpartei sai 15 kohta.
Naftali Benneti partei Juudi Kodu tegi suure "comebacki" - 12 kohta.
Deri, Shai ja Attiase juhitud Shas sai 11 kohta.
Teine religioosne partei, Toora Judaism - 7 kohta.
Tzipi Livni partei HaTnua ehk Liikumine - 6 kohta.
Vasakpoolne Meretz - 6 kohta.
Mofazi juhitud Kadima, kellel oli eelmises Knessetis 28 kohta,
ületas seekord 2 kohaga vaevu valimiskünnise.
Kolm erinevat araabia parteid said kokku 11 kohta.
Tulevases Knessetis on 50 uut liiget. 27 parlamentääri on naised.
On suur hulk erinevaid ideid esindavaid väikeparteisid,
kes eelkõige esindavad inimesi.
Erinevalt eelnevatest valimistest hääletati seekord isikute poolt.
Iisraeli rahvas oli ilmselt väsinud Netanyahu valitsusest
ja soovis muutust ning hääletas erinevate uute väikeparteide poolt.
- Hr Barak, keda peate valimistel suurimaks võitjaks
ja kes valmistas suurima pettumuse?
- Suurim võitja on Iisraeli rahvas, nad said valimisteks vaba päeva.
Valimised üllatasid -
valimiskampaania oli üks viimaste aastate igavaimaid.
Inimesed olid alamotiveeritud. Käimas oli palju muutusi.
Kampaania alguses käis Gazas sõda.
Inimesed olid väsinud kampaaniatest ja kandidaatide poriloopimisest.
Võitjaks nimetaksin Iisraeli rahvast,
kes sai üllatavatel valimistel Knessetisse uusi nägusid.
Kaotajast rääkides - Likud ootas ilmselt rohkem kohti.
Nad on suurim partei ja on palju vigu teinud.
Peame ootama, mis saab.
- Dr Navon, sama küsimus teile, eriti Likudi osas.
Mis juhtus?
- Iisraeli avalikkuse sõnumiks oli, et tahetakse valitsust
ilma Likudi ja ultraortodokside ajaloolise liiduta.
Lapidi Yesh Atidi 19 kohta on enneolematu.
Viimati sai sama üllatava tulemuse Lapidi isa uus partei 15 kohaga.
Seekord muutis Lapidi partei täielikult jõudude tasakaalu.
Netanyahu ei saa teha valitsust ilma Yair Lapidita.
Tema partei sõnum on väga selge: ta püüab esindada keskklassi.
Kõik peavad tööd tegema, armees teenima.
Iisraeli rahvas hülgas Likudi.
Likud-Beiteinu kaotasid koos 11 kohta võrreldes eelmise Knessetiga.
Rahvas ei taha enam Likudi ja ultraortodokside valitsust.
Selles mõttes oli Likud kaotaja ja Yair Lapid suur võitja.
- Yair Lapid tõusis ei-kuskilt.
Ta hakkas umbes aasta enne valimisi tegutsema
ning saavutas 19 kohta.
Kas sotsiaalsetel protestidel oli selles mingi roll?
- Arvan, et jah.
Kuigi protestid toimusid kaks suve tagasi,
oli neil suur mõju rahvale ja nendele valimistele.
Käesolevail valimistel toimus paradigma muutus.
Siin on kaks olulist aspekti.
Esimest korda ei hääletanud rahvas julgeoleku ja välispoliitika küsimusi.
Alati on hääletatud parima riigi- ja armeejuhi poolt,
kes suudaks Iisraeli sõdu võita.
Teiseks - eelmine kord sai Tzipi Livni 28 kohta,
ja seekord Yair Lapid 19 kohta -, kummalgi neist pole sõjakogemust.
- Isegi kui Iraan ja Süüria on hetkel maailma tippteemadeks?
- Just. Mitmes maailma tippriigis, ka USAs, on olnud kaitseministreid,
kel puudus sõjaline taust. See kogemus pole tingimata vajalik.
Kaua aega olid iisraellased veendunud et juhipositsioonil olemiseks
peab olema sõjaväelane. See kõik on nüüd muutumas.
- Mati, millised olid sinu kõrghetked ja pettumused viimastel valimistel?
- Likud oli kindlasti suurim kaotaja, või pettumus.
Rahvas hääletas inimeste eest, kes ei esitanud konkreetset ideed.
Likud ei täitnud oma lubadusi.
Rahvas hääletas pahameelest ja lootis teistelt paremaid tulemusi.
Samal ajal on kolmel suurel parteil naissoost juhid,
kellel puudub julgeoleku ja sõjaväeline kogemus.
Ometi said nad Knessetis üle 20 koha.
Iisraeli rahvas oli ilmselt Likudist tüdinud,
ja ehk ka solvunud, et ei püütudki tegeleda sotsiaalküsimustega.
Avalikkus reageeris solvumisega.
Bibi kampaania moto oli: Olen tugev juht.
Rahvas aga ütles, et ei taha tugevat juhti,
vaid kedagi, kes lubab nende elu paremaks muuta.
See oli valimiste huvitavaim osa.
- Arvamusküsitlused andsid valimistel väga erinevaid tulemusi.
Väidetakse, et need pole enam olulised.
- Pean neid siiski oluliseks. Arvatakse, et valim oli liiga väike
ja ei küsitud õigeid küsimusi.
Probleem pole vaid uuringufirmades. Siin on kahepoolne suhe.
Probleemiks on ka inimesed.
Paljud küsitlused leidsid, et 10-15% rahvast ei suutnud otsustada.
Isegi mõni päev enne valimisi polnud inimesed otsust teinud.
Selline ongi Iisraeli ühiskond. Elame ülidünaamilises keskkonnas.
Valimiskampaania algas Gaza sõjaga.
Rakette tulistati isegi Jeruusalemma ja Tel Avivi,
mida pole juhtunud viimased 20 aastat.
Parteides toimus maavärinaid, toimus parteivahetusi,
loodi uusi parteisid.
Polnud selge, mis nimekirjas keegi kandideerib.
Iisraellased ootasid muutuste harjal otsustamisega viimse hetkeni.
Paljud parteid ei keskendunud piisavalt olulistele asjadele.
Eriti Likud ei võtnud omaenda valijaid tõsiselt.
Valimistest on möödas nädal ja Likud pole ikka veel platvormi avaldanud.
Nad ootasid, et rahvas niisama nende poolt hääletaks.
Sellest enam ei piisa.
Rahvale tuleb esitada seisukohad.
Likud ja paljud teisedki parteid seda aga ei teinud.
- Need on murettekitavad asjad.
Parteis, mis ei avalda oma platvormi, võib olla sisemisi lahkhelisid,
eelkõige ehk Likudi ja Israel Beiteinu ühinemise tõttu.
Miks see kõik juhtus?
- See on kahetsusväärne.
Osalesin kampaania ajal ise mitmetes aruteludes ja paneelides.
Ühe jaoks neist tahtsin kontrollida paari fakti partei platvormist.
Püüdsin seda leida partei kodulehelt, kuid seda polnud ja pole siiani.
Partei käitus ülbelt, öeldes: "Peate hääletama Likudi poolt,
kuna peale Netanyahu teist alternatiivi pole.
Platvorm ja majandus pole olulised."
See oli suur viga.
Ehk pole Netanyahule hetkel peaministrina tõesti alternatiivi,
kuid inimestele tuleks siiski oma seisukohad esitada.
Lõpptulemuseks näeme poliitkaardilt, et Iisraeli rahvas ütles Netanyahule:
Tahame sind peaministriks, kuid ei taha, et riiki juhitakse
sinu partei ideoloogia järgi.
Nad muutsid Netanyahu Iisraeli presidendiks.
Tal nagu poleks eriti võimu.
Ta peab looma koalitsiooni nii paljude partneritega,
et ta ei suuda valitseda oma partei ideoloogia põhjal.
Ta saab küll peaministriks, kuid tal on varasemast vähem võimu.
- Kas see tähendab, et Netanyahu ei suuda oma parteid kontrollida?
- Ta on püüdnud kontrollida parteid seda vaikima sundides.
Tema nelja võimuaasta jooksul ei toimunud parteis erilist tegevust.
Partei eesmärk oleks justkui teda teenindada.
Partei vundament aga mässab.
Kogu kampaaniaraha läks reklaamile ja aktivistid ei saanud midagi.
Parteikontorites mujal riigis pole toimunud mingit tegevust.
Aktivistid leiavad, et partei oleks nagu surnud.
Valimispäeval polnud Likudi aktiviste kuskil näha.
Neil polnud eelarvet ega motivatsiooni.
Viimased neli aastat on parteid valesti juhitud.
- Kas te nõustute, hr Barak, või olete eriarvamusel?
- Olen täielikult nõus. Nad ei kulutanud raha õigesti.
Valimistel on olulised hääletama motiveerimine ja rohujuure tasand.
Asi on küll sõnumis, kuid mitte niisama kuulutamises.
Inimesi tuleb motiveerida hääletama. Likud ei teinud seda.
Väiksemates perifeeriaasulates oli osalusprotsent väga madal;
20% madalam kui Likudi puhul tavaliselt.
See probleem jätkub, kui inimesi ei suudeta hääletama tuua.
On tõesti häbiasi, kui parteil pole platvormi.
Ühinemise üle Israel Beiteinuga ei toimunud mingit arutelu.
See lämmatati.
Seda ei tahetud.
Kampaania ei käsitlenud mingeid tõelisi küsimusi.
Tegeleti mudaloopimisega, selgeid seisukohti ei esitatud.
Nimetaksin seda Groucho Marxi valimiskampaania ja poliitikakooliks.
Kõik parteijuhid ütlesid:
See on minu partei poliitika, kui see teile ei meeldi,
on mul ka muud pakkuda.
Nad muutsid iga päev öeldut ja esitlesid uusi ideid,
kuid platvormi polnud.
- Likudil oli oma ideoloogia ja plaanide avaldamisega palju kaotada.
Seetõttu nad sellest ei rääkinudki.
- Ma ei ole tingimata nõus.
- Ma selgitan oma väidet.
Valimistulemusi ei teatud.
Küsitlused ennustasid neile Knessetis vähem kui 30 kohta
ja koalitsiooni moodustamine tõotas tulla keeruline.
Vasakäärmus ja paremäärmus on praktiliselt tasakaalus.
Likud teadis, et koalitsiooni moodustamiseks
peavad nad imetrikke tegema, et kõiki eriarvamusi sobitada.
Ma ei väida, et see oli õige samm.
- Kui Likud oleks algusest peale selgeks teinud,
et moodustab koalitsiooni Yesh Atidi, mitte ultraortodoksidega,
oleks hääletatud Likudi poolt.
- Ei teatud, et Yesh Atid saab nii hea tulemuse.
- Seda oli siiski oodata.
- Kui rääkisin debattidel Likudi ideoloogiast ja usust vabaturgu,
küsiti, miks me seda neli aastat teinud pole.
Vastasin, et olime koalitsioonis ultraortodoksidega.
Kui oleksime lubanud järgmisel korral nendega koalitsiooni mitte teha
ja andnud konkreetseid lubadusi, oleks hääletajaid olnud rohkem.
- Sotsiaalsed protestid olid ühed suurimad valimiste mõjufaktorid.
Kuid protestijuhid võttis oma tiiva alla Tööpartei.
Nemad olid oma valimistulemustes veidi pettunud - vaid 15 kohta,
kui arvamusküsitlused lubasid 18-19 kohta.
Miks see nii läks?
- Lähemal vaatamisel ilmneb, et Tööpartei esinaine Shelly Yechimovich
juhib parteid nagu diktaator ega lase inimestel särada.
Kogu tähelepanu on temal.
Tal olid ilmselt luulud, arvates, et ta võib saada üleöö
raadiosaatejuhist peaministriks.
Ta kordas pidevalt, et kandideerib peaministritoolile.
Inimesed ei uskunud seda.
Nad ei näinud ka nimekirja teisi inimesi.
Ta varjas neid, et kogu tähelepanu oleks temal.
Lapid ütles aga selgelt: "Olen telesaatejuht
ja pean valitsemiskogemuse alles omandama,
kuid valitsus vajab värsket verd."
Ta tõi kaasa hulga valitsemiskogemuseta inimesi.
Ta ei öelnud kordagi, et kandideerib peaministriks.
Pärast 19 kohaga Knessetisse saamist,
arvasid mõned parteid, et ta võiks siiski saada peaministriks.
Ta ütles kohe, et ei kandideeri peaministriks.
Selles ongi tema suurus.
Ta teab, kus ta on, ja kelle eest hääletada.
Yechimovich seda ei mõistnud ja tema kampaania oli ülbe.
Samuti ütles ta algusest peale, et ei ühine Netanyahu valitsusega.
Poliitikasse minnakse ja hääli kogutakse selleks,
et asju mõjutada.
Kui ütled, et sa valitsuses osaleda ei kavatse,
viivad valijad oma hääled mujale.
Inimestele meeldis Lapid, kes ütles:
Ühinen iga valitsusega, sest tahan asju positiivselt muuta.
- Arvan, et siin on ka midagi muud.
Mitte kõik 2011. a sotsiaalsete protestide aktivistid
pole vasakpoolsed. Vaid mõned sattusid Yechimovichi nimekirja.
Enamik neist oli keskklassi rahvas, kes pole sotsialistid.
Nad ei tahtnud liituda Yechimovichiga kes lubas makse tõsta
ja raha rikastelt ära võtta.
Enamik ühines Lapidi kodanliku keskklassi parteiga.
Yechimovich ei mõistnud, et sotsiaaldemokraatia on minevik.
Pea kõik Euroopa riigid on majanduskriisi äärel.
Enamik iisraellasi tahab Iisraelis hästi teenida,
kuid nad pole sotsialistid.
Selle mitte mõistmine oli Yechimovichi viga.
- Asevälisminister Danny Ayaloni väitel olid valimistulemused
maailma jaoks üllatavad ja oodatakse uut valitsust.
Kuidas rahvusvaheline kogukond Iisraeli hetkel näeb?
- Rahvusvahelise kogukonna kinnisideeks
on Iisraeli-Palestiina konflikt
ja nad vaatavad Iisraeli valimistulemusi
alati läbi rahuprotsessi prillide: kas uus valitsus toetab seda või ei?
Nagu oleks Iisrael seda viimased 15 aastat takistanud!
Palestiinlased on tagasi lükanud kõik
viimase 15 aasta jooksul tehtud pakkumised.
Ometi ootab rahvusvaheline kogukond Iisraelilt rahuprotsessiedendajat.
Lisaks veel Barack Obama ja Euroopa juhtide kommentaarid:
Küll oleks tore, kui Yechimovitch ja Tzipi Livni teeksid uue valitsuse.
Loomulikult on nad pettunud.
Samuti ei mõista nad, et Yair Lapid ei kandideerinud
konfliktiga seotud platvormi põhjal.
Ta kandideeris sotsiaalse platvormiga,
kutsudes unustama lahendamatut konflikti
ja keskenduma siseasjadele.
Rahvusvaheline kogukond ei mõista, et Lapid ei erine Netanyahust
või Naftali Bennettist.
- Ta ütles siiski mõnel korral, et üks tema põhiülesandeid
on rahuprotsessi taaskäivitamine.
- Jah. Ta teab, et see on vajalik rahvusvahelise maine jaoks.
Samas teab ta, et see ei vii kuhugi,
kuna rahuprotsess on juba 15 aastat ummikus olnud.
- Ärme püüame Lapidi mõtteid lugeda.
- Ta ütles selgelt, et pooldab kõneluste taasalustamist,
kuid erinevalt Livnist ei väida ta, et tal on lahendus.
- Maailm, nagu ka Iisraeli rahvas, näeb isiku välist imidzhit.
Kaotati usaldus Netanyahu suhtes.
Kõik teavad, mis suletud uste taga toimub -
Netanyahu põhimõtteliselt eksitas avalikkust, öeldes,
et tahame läbirääkimisi, kuid saadab samal ajal erisaadikuid
oma lubadusi tühistama ning kasutab igasugu trikke.
Maailm oli sellest teadlik ja oli seetõttu tüdinud.
Nad suutsid ära kannatada iisraellaste ja palestiinlaste omapärad.
Kui aga mõisteti, et aja võitmine oli vaid suitsukate;
lubati midagi teha, kuid tagaselja tehti samal ajal vastupidist,
siis nüüd oodatakse uut ausust.
- Miks nad pole siis tüdinud Mahmoud Abbasist?
- Nad ongi. See on omaette teema.
- Püsime rahvusvahelise kogukonna teema juures.
- On tore, et nii Lapid kui Netanyahu toetavad kahe riigi lahendust.
Netanyahu pidas vastava kõne Bar Ilani Ülikoolis,
sama on väitnud ka Lapid.
Läbirääkimised on võimalikud.
Rahukõnelused aga jäävad hetkel tagaplaanile,
sest Iisraelil on palju siseprobleeme -
armeeteenistuskoormuse võrdne jagamine,
et kõik teeniksid ja kaitseksid riiki,
ükskõik kas tsiviil- või sõjaväelises teenistuses;
valimissüsteem vajab reformimist;
ja eelarvepuudujääk on oodatust kaks korda suurem -
40 miljardit seeklit ehk 10-11 miljardit dollarit.
Iisrael keskendub hetkel sisekonfliktidele.
Kui need saavad lahendatud, ollakse ka läbirääkimistel tugevamad
ning valmis kompromissideks ja lepinguteks palestiinlastega.
Asunduste teema aga muutub vähem päevakajaliseks.
See on olnud Netanyahu jaoks eelmisel aastal kuum teema,
seda eelkõige valimiste tõttu.
Selle ümber oli palju kära, et paremtiiva hääli saada.
Peaministri kantseleist välja hõigatud uued asundused
olid tegelikult juba olemas.
Arvan, et Yair Lapid hakkab valitsuses suuna näitama:
Ehitame teatud kohtades, ilma suure kärata, mitte kõikjal.
- Dr Navon, millised on teie ootused valitsuskoalitsiooni suhtes?
Kuidas see moodustatakse?
- Esmalt on seal Likud ja Yair Lapid.
Sooviksin, et koalitsioonis oleksid üksnes Likud, Yesh Atid,
Naftali Bennetti partei ja võib-olla Kadima.
See annaks 64-kohalise koalitsiooni.
- Utraortodoksid jääksid välja?
- Välja jääks ka Tzipi Livni. Ma ei taha neid kumbagi.
Netanyahu tahab ultraortodokset Shasi kaasata ja Lapid mitte.
Lapid tahaks aga Livnit, kuid Netanyahu mitte.
Parim oleks mõlemad välja jätta.
Nad teeksid vaid peavalu.
Shas ei lase valitsusel reformida valimissüsteemi ja majandust,
nad takistavad eelarvekärpeid.
Livni põhjustaks pidevat peavalu Palestiina riigiga,
mida kõik niigi naljanumbriks peavad.
- Isegi kui Lapid ütles ...
- Tuleb mõista, kuidas Lapid ja Netanyahu seda ütlesid.
"Kui seda, teist ja kolmandat, olen selleks valmis."
Need kui-d on mõttetud.
Kui Netanyahu ütleb, et on valmis Palestiina riigiks,
kui see on demilitariseeritud ja tunnustab Iisraeli juudiriigina,
ütleb ta samas midagi vastupidist. Seda ei juhtu kunagi.
Kui Lapid ütleb: "Kui palestiinlased tahavad meiega homme rahu teha,"
kuigi sellest on aastaid keeldutud,
"olen selleks valmis." Ta teab, et seda ei juhtu.
Ta ütleb seda nagu Netanyahugi.
See pole tema peamine mure.
Ta valiti lahendama Iisraeli, mitte Lähis-Ida probleeme.
Iisraeli tänane probleem on, kuidas kuu lõpuni raha jätkuks,
mitte kuidas lahendada lahendamatut konflikti.
- Koalitsiooni jaoks on olulisim selle laiapõhjalisus ja stabiilsus,
et hõlmataks nii paljusid kui võimalik.
Iga partei esindab tavalisi iisraellasi.
Iisraeli ilu on selles, et meil on nii palju erinevaid inimesi -
religioosseid, sekulaarseid, juute, moslemeid ja teisi,
kes peaksid kõik valitsuses esindatud olema.
Kui Netanyahu teeb 61-64-kohalise kitsapõhjalise valitsuse,
teeb ta oma elu keeruliseks.
Ta ei suuda läbi suruda ühtki vajalikku seaduseelnõu.
Kuus kuud enne valimisi ühines Kadima valitsusega
ja neil oli ligi 90-kohaline koalitsioon,
mis pidi samuti reformima valimisseaduse ja sõjaväeteenistuse,
kuid ei suutnud seda.
Loodan, et ta suudab seda nüüd.
See sõltub võimalikult paljude parteide kaasamisest.
Inimesed peavad harjumatuid kompromisse tegema.
Tooni hakkab andma Yair Lapid.
Ta on poliitikas uus ja ta ei pea järgi andma.
Kõik tiirleb hetkel tema ümber.
- Ma ei ole nõus. Mida laiem on koalitsioon,
seda ebastabiilsem see on.
Mida rohkem parteisid, seda rohkem võimalusi
koalitsiooni lõhkumiseks.
Eelistaksin selge poliitikaga kitsast koalitsiooni.
Kui parteisid on hulgi, peavad kõik kõige suhtes kompromisse tegema
ja on võimatu riiki juhtida.
Nii ongi paljusid vajalikke otsuseid aastaid edasi lükatud.
Meil on võimalus teha valitsus ilma ultraortodoksideta.
Ärgem laskem seda käest!
- Netanyahul pole neid 31 kohtagi,
mis nad Likudi-Beiteinu nimekirjas said.
Tal on Israel Beiteinu 10 kohta, kes võib iga hetk lahkuda.
Tal on Likudis parempoolne tuumik;
veelgi parempoolsem kui Naftali Bennetti parteis.
Nad ei istu seal niisama, vaid teevad ta elu põrguks.
Hetkel on ta nõrk juht, kuna ta ei teinud, mida lubas.
Erakorralised valimised nurjusid.
Ta tegi seda partei ja selle Knesseti liikmete arvelt.
Paljud tänased Likudi ministrid kaotavad oma positsiooni.
Nad ei jää tegevusetult istuma ega lase tal takistamatult valitseda.
- Mati, üks kokkuvõttev lause.
- Meil on kaks võimalust -
kas tugev koalitsioon või valimised paari aasta pärast.
On ka võimalus taas kaardid segada ja mängu otsast alustada.
Jäägu kõlama eelkõneleja targad ja huvitavad sõnad.
- Aitäh, Mr Mitchell ja dr Navon, saates osalemast!
Aitäh, Mati.
Aitäh vaatamast!
Olen Jonathan Hessen. Kena õhtut!
Tõlge: Monika Jaaguri