STUDIO JERUSALEM
Välkomna till Studio Jerusalem!
-Välkommen, Pekka Sartola. -Tack.
Sist talade vi om Jerusalems historia -
och historiska händelser som rör Jerusalem.
Idag ska vi fokusera på Israel och Palestina.
Baserat på vilka bibliska grunder har Israel rätt -
att vara där det är? Vad grundar det sig på?
För 4 000 år sedan gjorde Gud ett förbund med Abraham.
Gud förnyade förbundet med Abrahams ättlingar.
Det vill säga Isak och Jakob samt deras ättlingar.
Dock inte med Ismael som islam hävdar.
Förbunden har Gud slutit i egendom av Skaparen.
Som Skapare har Han rätt att ge ett land till ett visst folk.
Israel är faktiskt det enda landet i hela Bibeln -
som ska tillhöra ett enda folk.
När Abraham då fick komma till det förlovade landet...
Slöt han ett förbund med Gud?
Ja, Gud slöt ett förbund med honom.
Det första av dem nämns i 1 Mos 13:7-18.
De bästa verserna är 14-15.
Vid det här laget hette han fortfarande Abram.
"Lyft din blick och se dig omkring från den plats där du står" -
"mot norr och söder, öster och väster."
"Hela det land som du ser skall Jag ge åt dig" -
"och dina efterkommande för evig tid."
Abraham befann sig i Sikhem, mitt i Israel.
Om vi funderar på det här förbundet -
så rör det sig om ett förbund med Gud.
Det är Gud som har rätfärdigat det.
Stämmer det att de som inte respekterar de här förbunden -
inte respekterar Gud?
Ja. Jag anser inte att vi kan välja saker ur Bibeln -
som passar oss och strunta i allt annat.
Allt måste ses som helhetsbilder.
Gud gör inga misstag - allt måste vara i harmoni.
För säkerhets skull förnyade Gud det här förbundet i 1 Mos 15.
Verserna 15-18.
"Den dagen slöt Herren ett förbund med Abram." -
"Åt dina efterkommande skall Jag ge detta land" -
"[...] ända till den stora floden, floden Eufrat."
Det här löftet uppfylldes under Davids -
Salomos och Sauls tider.
Under Salomos tid sträckte sig Israel, som vi ser på bilden -
från Eufrat till Sinai.
År 70 e. Kr blev Jerusalem förintat.
Vad hände då och därefter?
År 66 e. Kr började det judiska kriget.
Titus var kejsare på den tiden.
Hans son var militäröverhuvud och vann det här kriget.
Då förstörde han templet i Jerusalem.
Det sägs ha varit ett misstag, men de plundrade templet.
Skatterna kan nog finnas någonstans i Rom.
Då började en väldigt svår tid för judarna.
65 år senare inträffade Bar Kokhba-revolten.
Under den tiden var Hadrianus kejsare.
Han förändrade hela Israel.
Han gav Jerusalem ny status, som vi tidigare konstaterade.
Staden blev romersk garnison och fick heta Aelia Capitolina.
Tempelområdet jämnades med marken.
Alla dalarna gjordes om till soptippar.
Området fick ett nytt namn och fick tillhöra provinsen Syria.
Namnet var Syria-Filisteen.
Hadrianus döpte staden till just Filisteen -
för att förinta alla spår av judendom.
Det var en förolämpning av historien.
Judarna hade tidigare slagits mot filisteerna.
Namnet omvandlades senare till Palestina.
När man säger att det finns en självständig stat som heter så -
så handlar det alltså om att man har omvandlat namnet.
Namnet stavades "Philistea".
Man omvandlade det bara fonetiskt.
Det hette så i nästan 2 000 år -
för att judarna levde i diaspora.
Inget folk hävdade sin rätt.
Guds tidsplan var inte inne. Folket skulle inte återvända än -
för att uppfylla profetior av Hesekiel och många andra:
Gud lovade att folket skulle återvända.
Jag har förstått att filisteerna som folk inte längre lever kvar.
Inte som sådant.
De omnämns sista gången ca. år 700 f. Kr.
Palestinierna hävdar sig vara deras ättlingar.
De menar att judarna redan för 3 000 år sedan -
drev ut dem ut landet och fråntog dem sina rättigheter.
I Bibeln står det hur Saul stred mot filisteerna.
De blev dödade. På flera ställen står det -
att han stred mot icke-omskurna.
De säger sig vara Abrahams barn, som var omskuren.
Det gör att de inte kan vara filisteer.
Alla som hävdar att de är palestinier är syrier.
Ja. Dagens palestinier kommer från grannländerna.
Från ett tjugotal arabländer.
Ett palestinskt folk har inte funnits i historien.
De har inte haft gränser, kung, flagga...
Inte heller någon valuta.
Folket och landet är alltså ett konstgjort verk.
Även i västvärlden idag anser man till stor del -
att det har funnits ett palestinskt folk.
De har nu rätt till ett eget land.
Baserat på våra diskussioner så har det aldrig funnits.
Har de inte läst historia?
Varför förstår de inte?
Man kan vända på frågan.
Varför tar inga kristna Bibeln, Guds Ord, på allvar?
Inga ledare som säger sig vara kristna gör det.
Man ser militära, kommersiella och politiska omständigheter.
Själafienden vill förstås hindra profetiorna från att uppfyllas.
Bildandet av staten Israel -
och dess framtid finns redan skriven i tidigare profetior.
Att hindra sådana profetior -
är förstås något Själafienden vill.
Han vill inte se profetiorna uppfyllas bland Israels folk.
Vi fortsätter framåt i tiden.
Under 400 år styrdes Mellanöstern av turkiska ottomaner.
Vad kan du berätta om den tiden?
Vi inledde med Guds löften till Israels folk.
Gud är så pass skarp att Han har ordnat -
så att det innefattar internationella rättigheter.
Ottomanernas imperium innefattade Turkiet, Irak -
Saudiarabien, Egypten och allt däremellan.
Där finns det idag ett tiotal arabstater.
Efter första världskriget som slutade 1917 -
hade ottomanerna styrt här under 400 år.
De allierade vann kriget.
Turkarna fick överge området och det delades upp.
Frankrike fick mandat i Libanon och Syrien -
Storbritannien fick Egypten och dåvarande Palestina.
Samt Saudiarabien och Irak.
Här skulle man sedan grunda självständiga stater.
Då blev även Nationernas Förbund inblandat.
Bland resolutionerna fanns den från år 1917.
Ja, den 2 november 1917 -
läste David... förlåt, Arthur Balfour -
upp en deklaration för judarna.
På den tiden talades det om sionister.
Den överläts till judiska bankiren Rothschild.
Det var alltså ett beslut från Storbritannien.
Det lät så här:
"Hennes Majestäts regering" -
"vill bilda ett hem för judarna i Palestina."
"De gör allt i sin makt för att det ska ske."
"Samtidigt ser de till att inget ska inkräkta" -
"på det icke-judiska folk som bor i Palestina" -
"och deras rättigheter" -
"eller judarnas rättigheter i andra länder."
Deklarationen innefattade Storbritanniens tanke -
att både grunda ett nationalhem för judarna -
och för araberna.
De talade om "icke-judar" och inte palestinier.
-Araber, alltså. -Exakt.
Syftet var att judarna skulle få ett nationalhem.
På den tiden fanns det många immigranter från Europa -
och även från Asien och Afrika.
Därför talades det om "icke-judar".
Efter första världskriget försökte man fundera ut -
hur staterna ska byggas upp.
Det vill säga hur bostadsområdena ska definieras.
-Vad sker då? -Då föds...
många olika stater. För det första:
Vi utgår från judarna.
NF grundades ju 1917.
De höll möten.
De hade officiella möten 1920 och 1922.
Då beslutades det att judarnas nationalhem -
skulle omfatta dagens Israel, utan västbanken och Gaza.
Dessutom skulle Jordanien ingå.
Judarna skulle alltså få hela området som nationalhem.
Nåt hände mellan Storbritannien och Frankrike.
Området blev mindre.
1922 tog man bort det som idag är Jordanien.
Det hette Transjordanien på den tiden.
Judarna fick dagens Israel som omfattade Golan.
Det godkändes som nationalhem.
Samtidigt grundade man andra stater.
Turkiet och Syrien blev självständiga.
Irak, Iran, Saudiarabien, Egypten...
Alla dessa områden -
blev självständiga efter det Ottomanska imperiet.
Det skedde efter första världkriget genom de allierade.
Idag vill man frånta judarna även denna lilla del.
Vi fortsätter framåt till 40-talet och andra världskriget.
Nationernas Förbund övergick i Förenta Nationerna.
Vad skedde där?
USA hade inte ingått i NF. Politikerna var oense.
De var bara observatörer.
Efter andra världskriget ändrades det politiska landskapet.
NF med sina 51 stater -
inte klarade alla utmaningar. Så man bildade FN.
FN tog alltså på sig det som NF hade hanterat.
De antog en grundstadga -
som innebar att alla NF:s beslut fortsatte att gälla.
De skulle förbli oförändrade.
Här ingår Palestinafrågan.
Israel hade inte grundats än, så området kallades Palestina.
Det var Storbritanniens mandat.
FN gjorde spelregler -
och skrev in vissa saker -
om Palestinamandatet.
De finns i paragraf 76 b -
77 samt 80, som är den viktigaste.
Där står det att NF:s gränser -
förpliktar FN till att främja grundandet av stater.
Det innebär -
enligt gränsdragningarna från 1922 som gjordes av NF -
att Israel innefattar hela området.
Det borde vara FN:s mål.
Det ingår alltså i FN:s stadga.
Generalförsamlingen kan inte upphäva det.
Nej, Generalförsamlingen är bunden av FN-stadgan.
De kan ta beslut, men de har inte beslutsfattande makt.
Då måste Säkerhetsrådet ha tagit ett beslut.
Först då är besluten bindande.
Men FN-stadgan ska inte kunna ändras bara för -
att en viss grupp är i majoritet.
Annars skulle stadgan vara godtycklig.
Självständighetsförklaringen i Finland går inte att ändra.
De ska alltså ha som mål att grunda stater.
Hur bidrog FN då till bildandet av en judisk stat?
FN:s roll i det hela var att hålla ett möte.
Det står bara fel datum här.
FN:s möte hölls 29 november 1947.
Man talade om Palestina.
Det fanns ingen judisk stat.
Storbritannien skulle upphäva eller avsluta -
sitt mandat inom ett halvår.
Man gjorde... Man höll ett ytterligare möte -
om en ytterligare delning. Det skulle bli två stater.
Då fanns inte ens Golan med.
Det hade Storbritannien och Frankrike beslutat 1922.
Det var inget som NF hade något med att göra.
Enligt FN:s presentation skulle den judiska staten -
bestå av 13 % av det som ursprungligen var deras.
Förintelsen och händelserna under andra världskriget -
fick Storbritannien och västvärlden -
att bidra till en judisk stat.
I generalförsamlingen 1947 -
röstade Storbritannien mot en delning.
Deras insats i den här frågan blev väldigt liten.
Majoriteten i generalförsamlingen röstade för en delning.
Men de gjorde inget konkret. De gav bara rekommendationer.
De fanns ett beslut i FN-stadgan -
att området skulle tillfalla Israel.
Därför valde man att uttrycka sig så vitt -
att judarna -
och icke-judarna i området själva måste komma överens.
I samma generalförsamling beslutade man -
att Jerusalem skulle bli internationellt.
Dit skulle alla nationer och religioner ha tillträde.
Mitt i ett arabområde.
När man tar en titt på kartan ser man två knytpunkter -
som är omöjliga ur militär synvinkel.
Området kunde ha delats igen ur judiskt perspektiv.
Det var ett märkligt beslut. Man kände nog till -
att fienden, i det här fallet araberna -
inte vill ha någon judisk stat.
Precis. De första krigen kom efter beslutet.
Flyktingströmmar lämnade området.
Det började ett halvår innan Israels självständighet 1948.
Arabförbundet uttryckte sig klart och tydligt.
Om man grundar en judisk stat -
i området så kommer man att förinta dem totalt.
Det talades om blodbad flera gånger.
Hatet vi ser idag var lika stort på den tiden.
Javisst. När vi försöker hitta olika orsaker till det -
är det svårt att förstå utan andligt perspektiv.
Gud har lovat en sak men Själafienden försöker förstöra.
Om vi hoppar fram till idag -
så har FN försökt hitta en lösning på det här.
De vill ha två självständiga stater.
Grundandet av en palestinsk stat -
verkar enligt hela världen vara nyckeln till konflikten.
Det framförde Egyptens president för bara två dagar sedan.
Han hävdade att Syrien inte är fullt så viktigt -
som att palestinierna ska få en egen stat.
Det talas om en ockupation som får mig att bli fundersam.
Vem har rätt att säga att Israel ockuperar ett område?
Efter 1948 har man förhandlat -
och krigat om vartannat.
Palestinierna har blivit utlovade ett självstyrande område.
Eller till och med en självständig stat.
Gränserna man talar om existerar inte idag.
Man talar om ockuperade områden.
Men det har ju inte funnits självständiga stater?
Det är en märklig fråga som har trollats fram.
Efter krigen 1948-49 bildades det gränser.
Jordaniens arablegion och Israels armé avtalade -
om en vapenstilleståndslinje, den s.k. "gröna linjen".
I det området fanns västbanken som Jordanien illegalt tog.
De var olagliga ockupanter som hade fått sina landsgränser.
De bestämde sig för att erövra västbanken.
Sedan körde de ut judar ur östra Jerusalem och gamla staden.
De förstörde 55 Talmudskolor och skändade gravar.
De bedrev ockupationspolitik -
som FN aldrig lade sig i.
Pakistan var det enda landet som erkände Jordaniens rätt -
till området. Egypten ockuperade Gaza.
De hade fått sina gränser 1922.
Israel erövrade dessa områden i kriget 1967.
Allt återställdes enligt den status de hade fått av NF -
och FN, för att man skulle kunna börja förhandla -
om en tvåstatslösning. Men Israel var ockupant.
Jordanien hade ju ockuperat området illegalt.
Israel återställde statusen.
Detsamma gäller Golan.
De hade fått löfte om Golan 40-50 år tidigare.
Syrien säger att det är deras.
Gaza ockuperades av Egypten.
De hade ingen rätt till det.
Gaza blev en "soptipp".
Där hamnade alla osociala.
Det blev ett terroristläger.
Därifrån utfördes fortsatta terrordåd mot Israel.
Gaza hade det som bäst -
mellan 1967 och 1979, under Israels styre.
Alla i Gaza hade jobb på den tiden.
Det är förstås en helt annan sak.
Men de här områdena är väldigt omstridna.
Jag kan inte acceptera ordet "ockupant".
Vi befinner oss i en situation -
där Israel känner sig allt mer ensam.
USA har lovat att stötta dem. Men i vilken utsträckning -
kan Israel lita på att de står vid sitt ord?
Allt hänger just nu på presidentvalet.
Det är en politisk fråga som avgörs av olja.
Men vi ska alltid komma ihåg att Gud har beslutat sig.
Hans beslut står fast.
Vi fortsätter om fyra veckor. Tack till dig, Pekka.
Tack till er tittare för att ni var med.
Kom tillbaka om fyra veckor.
Översättning: Heaven TV7 Sverige