JERUUSALEMMA STUUDIO
Tere tulemast taas Jeruusalemma stuudiosse!
Jätkame sealt, kuhu nelja nädala eest jäime.
Olime väga sõjalises meeleolus -
lõime stsenaariume asjade võimalikust arengust Lähis-Idas.
Nüüd jätkame samal teemal kas sõja või rahu suunas.
Nagu olete meedias märganud, jätkub Gazast raketituli Iisraeli.
See on käinud väga aktiivselt juba mitu aastat,
näib nagu see üha tiheneks.
See on julgustanud rühmitusi Iisraeli rakettidega ründama.
Nende taga on loomulikult Hamas, kes kontrollib Gaza sektorit,
kuigi süüd püütakse veeretada Islamidzhihaad'ile,
terroriorganisatsioonile, mida rahastab ja toetab Iraan.
Vaevalt, et Gazas toimub midagi ilma Hamasi teadmata või loata.
Eelmisel aastal tulistati Iisraeli 375 raketti.
Lisanduvad granaadid, erinevad pommid, salamõrvakatsed jms.
Tänavu esimese kolme kuuga tulistati Iisraeli üle 160 raketi.
Reeglitekohaselt on Iisrael pidanud rünnakutele vastama.
Iisraeli armeel on käsk hoolitseda kodanike julgeoleku eest
ja nii peavad nad tegema oma "kättemaksurünnakuid."
See on ehk vale termin, arvestades, et teine osapool alustab
ja püüab Iisraeli kodanikke hävitada,
Iisrael aga püüab uusi rünnakuid ära hoida,
hävitades tulistamisplatse, punkreid ja ladusid, kus rakette hoitakse.
Nende õhutõrjesüsteem Iron Dome on väga tõhus.
Uus patarei on saanud tuleristsed tegelikes oludes.
Patareil on õnnestunud hävitada ca 80% Gazast tulistatud rakettidest.
Tegemist pole lihtsalt õnnestumisega.
Paljud Iisraeli tulistatavad raketid on ise odavalt tehtud
ega nõua kuigi suurt tulistamisplatvormi.
Samas peab Iisrael ehitama õhutõrjesüsteemi,
mis sellise raketi õhus avastab ja saadab sellele vastu tõrjeraketi,
mis peab leidma oma objekti. See on loomulikult palju kallim.
Oletame, et Gazast tulistatud rakett maksab ca 1000 eurot,
Iisrael peab aga investeerima mitukümmend korda rohkem,
et lõhkeseadeldis hävitada.
Hamasi kasutuses on teadaolevalt üle 10 000 sellise raketi
ja see sunnib Iisraeli üha uusi õhutõrjepatareisid ehitama,
mis neelab tohutult ressursse.
Nii püütakse Iisraeli kaitsevõimet kõigutada ka majanduse abil,
mille toel kaitsevõimesse investeeritakse.
Seni on mõlemad osapooled üsna hästi hakkama saanud -
ühe tulistavad ja teised hävitavad.
Et Hamas ja Islamidzhihaad pole soovitud tulemust saavutanud
johtub just Iisraeli kaitsevõimest.
Iron Dome'i raketitõrjepatareisid ehitatakse juurde
ja paigaldatakse üha uute linnade lähistele ka riigi põhjapiiril.
Kuidas on see kõik võimalik? Miks keegi ei sekku?
Rahvusvahelised organisatsioonid peaksid juba huvi tundma,
kuidas konfliktid ajastuvad ja viivad alati sama tegevuseni?
Üks osapool tulistab raketi ja teine hävitab selle;
ühe eesmärk on hävitada inimesi, teise eesmärk seda ära hoida.
See on Lähis-Ida poliitika, kus erinevad organisatsioonid
ei otsi rahulikku kooseksisteerimist, vaid püüavad juudiriiki
mis tahes vahenditega hävitada.
Et see korda ei lähe, ei takista korraldajaid
seda uuesti ja uuesti proovimast.
Selle kõigega on seotud taustal tegutsev Iraan,
mille juurde kohe naaseme.
Ka Süürial on Lähis-Ida arengutes võtmepositsioon.
Süürias käib juba teist aastat verine kodusõda.
Valitsusväed on käitunud toorelt ja ebainimlikult
ning see on ka rahvusvaheliselt hukka mõistetud.
Nad poleks suutnud seda ilma kahe suurvõimu -
Venemaa ja Hiina - toeta nii poliitilisel rindel
Julgeolekunõukogus kui ka relvasaadetiste ja abi kujul.
Näib, et Süüria valitsus väljub oma esimesest rahvaülestõusust võitjana,
kui nii võib öelda olukorras, kus tapetud on üle 10 000
ja haavatud kordades rohkem oma riigi kodanikku,
hävitatud on infrastruktuur, kodud, teed
ja aetud inimesi põgenema.
Kui oma kodanike vastu suunatud meetmete puhul võib öelda,
et keegi on väljunud olukorrast võitjana,
on see ilmselt Assad oma klanniga.
Nende abil on Gazas suutnud tegutseda ka Islamidzhihaad.
Minu visandatud kaardil näitavad rõngad shia islami kantse -
Iraan, sellest läänes Iraagis on ca 60% shia moslemeid,
järgneb nende liitlane Süüria; Liibanonis võimutseb Hezbollah,
mis kogub Süüria presidendi võimulejäämisega aina jõudu juurde.
Need kõik on toimetanud Gazasse Hamasile ja Islamidzhihaadile rakette,
mille eesmärgiks on rühmituste põhikirjade alusel
juudiriigi hävitamine, mitte rahulik kooseksisteerimine.
Sellised seisud on valitsenud Lähis-Idas viimastel dekaadidel,
nii et midagi uut päikese all pole.
Iisrael peab otsima meetmeid, et end kaitsta
ning tagada oma kodanike julgeolekut, tervist, heaolu ja elu.
Gazast tulistatavate rakettide mõjuulatuses elab ca miljon inimest,
rakettide tegevusulatused ja võimsused aga üha kasvavad.
See esitab Iisraeli Kaitsejõududele suuri väljakutseid.
Süüria praeguse presidendi Assadi ja tema valitsuse võimulpüsimine
lisab jõudu ka nende toetajale Iraanile.
Iraan on olnud viimasel ajal rahvusvahelises meediasilmas
oma tuumaprogrammi tõttu.
Nad on venitamistaktikaga lükanud edasi erinevaid läbirääkimisi
ja IAEA inspektorite visiite. Siingi pole midagi uut.
Seda on tehtud juba alates 2003. aastast,
see näib Lääne käitumismallide puhul suurepäraselt toimivat.
Tahetakse läbirääkimisi pidada, mis on tore asi,
kui see ka tulemusi tooks.
Kui nendega püütakse aga üksnes aega võita,
et Iraan jõuaks välja arendada oma tuumarelva,
mis võimaldaks tugevat survet avaldada,
on Iisraeli mure arusaadav.
Rahvusvaheline kogukond on proovinud finantssanktsioone.
Iraan hiilib neist mööda oma liitlaste abil
ja suudab endiselt naftat müüa.
Kaupade import on küll tunduvalt raskem,
kuid Iraan ähvardas vastuseks sulgeda Hormuzi väina naftatransiidikoridori,
kui sanktsioonid peaksid liiga karmiks osutuma.
Sanktsioone on juba kehtestatud ning ees ootavad uued ja karmimad.
EL'i naftaimpordikeeld jõustub juuni alguses.
See pole Iraani jaoks väga suur probleem -
nad saavad alati müüa naftat Hiinale, kes ostab kõik,
mida Iraan suudab kohale toimetada.
Ka USA ja Iisrael on pidanud tihendama sõjalist survet Iraanile.
Nad on korraldanud Vahemerel ühiseid sõjalisi õppusi,
kus on osalenud ka Suurbritannia. Nende sõnum Iraanile on:
teeme ettevalmistusi võimalikuks sõjaliseks rünnakuks.
Venemaa aga nimetas sõjalist rünnakut katastroofiks,
mis viiks vaid veel suurema sõjani.
Iisraelis arutletakse järgmiselt: kui ründame Iraani, lahvatab sõda;
kui me ei ründa ja Iraan saab tuumarelva,
lahvatab samuti sõda.
Küsimus pole, ka sõda tuleb, vaid millal ta tuleb.
Iisraelile on kasulikum rünnata Iraani enne,
kui neil valmib tuumarelv.
Iraan muidugi väidab, et ei taotle tuumarelva,
nende usk keelavat seda.
Koraanis pole ühtegi sellist juhist, ka sunni islam ei keela tuumarelva.
See on täiesti kunstlik väide.
Vaatame, mis juhtub siis, kui Iisraeli peab Iraani ründama.
Nad suudavad õhurünnakut ka üksi korraldada.
Nooled näitavad lennuteid Iraani, vahemaa on ca 1500-2000 km.
See lisab sõjanduslikku survet.
Iisraeli kasutuses on mõnisada F-15 ja F-16 hävitajat,
millega rünnakut teostada.
Lennuteed tuleb valida võimalikult otsesed;
ületatakse ilmselt Iraagi ja Saudi Araabia õhuruumid
või minnakse põhja poolt ümber Süüria, või üle Põhja-Iraagi.
Probleemiks on hävitajate kütusekulu; nad suudavad tankimata lennata
ca 1500 km ehk Iraanini, tulistada seal pomm välja,
kuid ei suudaks seejärel naasta.
Iisrael peab kasutama õhus tankimist, mis on tehniliselt täiesti võimalik
ja õnnestuks USA toel.
Teiseks võimaluseks on kasutada Jeeriko 2 rakette,
mis suudavad Iraanini lennata, või allveelaevu Omaani lahes.
Allveelaevades on tiibraketid, mis jõuavad vajadusel
igasse Iraani nurka.
Loodetavasti ei lähe see lahendus kunagi käiku,
vaid sanktsioonid mõjuvad ja Iraan lubab IAEA inspektorid
kõikjale, kuhu soovitakse, ja sõda jääb toimumata.
Iisrael on siiski teatanud, et ei nemad ega USA
saa endale lubada Iraani tuumavõimekuse saavutamist.
Viimasel ajal on taas jõudu kogunud arvutiviirus Stuxnet.
Arendati välja vaheviirus Duqu, mis takistab oluliselt
Iraani uraanirikastamistegevust.
Seegi on võimalik, et viirus tungib kõikidesse programmidesse,
peatab Iraani tuumapürgimused ja nii välditakse ka sõjategevust.
Kas kristlased peaksid selle kõige pärast muretsema?
Peame meeles pidama, et meil on Jumal,
kelle käes on kõik ohjad ning kõik vägi taevas ja maal.
Meenutagem, et Ta on öelnud oma Sõnas, Jesaja 54:17,
et iga Iisraeli vastu valmistatud relv on tõhutu.
Mind lohutab Psalm 121:4 -
"Vaata, ei tuku ega jää magama see, kes Iisraeli hoiab."
Järgmisel korral räägime ehk rahulikematel teemadel.
Tänaseks lõpetame. Jääge meie kanalile!
Tõlge: Monika Jaaguri